Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫באותו בוקר,‬
‫כמו כל בוקר בקיץ,‬
‫התכוננתי ללכת לדוג.‬
‫הייתה דרך שבה נסעתי כל יום.‬
‫ופתאום‬
‫ראינו ארבעה או חמישה אנשים‬ ‫ומכונית שעולה ממנה עשן.‬
‫חשבתי שזה משהו רגיל.‬ ‫מכונית שעולה באש. והמשכתי לנסוע.‬
‫עצרתי לרגע, לא שאלתי שאלות ועזבתי.‬
‫- 25 בינואר 1997 -‬
‫בערך ב-18:00‬
‫חזרתי באותה הדרך.‬
‫ואז לא היו רק שלושה אנשים.‬
‫היו מסוקים.‬
‫היו הרבה ניידות משטרה.‬
‫אז שאלתי מה קרה.‬
‫הם באו ואמרו‬
‫שמישהו מת.‬
‫והם אמרו לי שהנרצח‬
‫הוא קבסס.‬
‫עיתונאי נרצח.‬
‫מיד הבנתי את החשיבות‬
‫של מה שקרה.‬
‫אירוע אפוף במסתורין כבד.‬
‫פורד פיאסטה עלתה באש,‬
‫ונראה שהייתה בה גופה.‬
‫היא הייתה בתעלה.‬
‫איגוד העיתונאים האינטר-אמריקאים גינה‬
‫את הרצח של‬ ‫עיתונאי מהמגזין הארגנטינאי "נוטיסיאס".‬
‫הצלם חוסה לואיס קבסס‬ ‫נרצח בסוף השבוע האחרון,‬
‫ועמיתיו הארגנטינאים חושדים‬ ‫שלרצח יש קונוטציות פוליטיות.‬
‫הממשלה הלאומית נקראת‬
‫לברר את מה שקרה לחוסה לואיס קבסס.‬
‫אירוע מזעזע כזה הוא בלתי ייאמן.‬
‫צדק!‬
‫קבסס!‬ ‫-כאן!‬
‫קבסס! כאן!‬
‫אתה עומד להעיד, ריוס. מה תגיד לשופט?‬
‫אין סיבה לחשוב שזה לא יחזור.‬
‫זו נקודת מפנה.‬
‫זה מהאירועים האפלים ביותר‬ ‫בהיסטוריה של המדינה.‬
‫מה דעתך על כך ששמך נקשר ברצח?‬
‫מה תגיד למשפחת קבסס?‬
‫שאברן הוא איש עסקים רגיל.‬
‫מר שאברן הוא בוס מאפיה.‬
‫הם פושעים.‬
‫זה כמו סרט מאפיה.‬
‫המכונית שרופה לחלוטין.‬
‫ברור שהיא הובאה לשם בכוונה והוצתה.‬
‫- הצלם: הרצח של חוסה לואיס קבסס -‬
‫אני כל הזמן נזכר בקיץ 97.‬
‫הצלקות האלה נשארות איתך כל החיים.‬
‫אף אחד לא מוכן בשום אופן למשהו כזה.‬
‫עבדתי עם חוסה לואיס קבסס ב"נוטיסיאס".‬
‫סיקרנו את הקיץ בפינמר.‬
‫וזה הפך אותנו ליותר מעמיתים. הפכנו לחברים.‬
‫פינמר היא לא סתם שילוב של עצים, חול וים.‬
‫פינמר שואפת להיות‬ ‫מרכז האופנה של חוף ארגנטינה.‬
‫פינמר בשנות ה-90 היה סינתזה‬
‫של מה שהתרחש בפוליטיקה הלאומית.‬
‫הנשיא, קרלוס מנם,‬ ‫עודד באופן ברור רידוד של השיח.‬
‫מערכת טיסות לחלל שתגיע לסטרטוספרה.‬
‫ומשם, בתוך שעה וחצי, נוכל להגיע אל‬
‫יפן, קוריאה או כל מקום בעולם.‬
‫פעילות פוליטית הייתה להשוויץ בפרארי,‬
‫לרקוד עם רקדנית בטן.‬
‫זה היה להשוויץ בכוח‬
‫ומשיכה אל צריכה ורהבתנות.‬
‫חוג הסילון בשילוב עם פוליטיקה.‬
‫הייחוד של פינמר היה שבכול קיץ‬
‫התרחש שם מו"מ ועסקאות פוליטיות.‬
‫לשם הלכו הדמויות הראשיות ב"מנמיזם".‬
‫אם, בין הראיונות והמו"מ,‬ ‫היה זמן ללכת לחוף,‬
‫פוליטיקאים העדיפו את חוף סי-אר היוקרתי.‬
‫פינמר היה אחד‬ ‫מאתרי הנופש היפים ביותר לאורך החוף.‬
‫אנחנו, העיתונאים, אהבנו ללכת לשם.‬
‫פינמר הייתה מחווה לחיים.‬
‫מאוד נהנינו מהחופים ומהמקום.‬
‫הייתה לנו קבוצת חברים נהדרים שם בפינמר.‬
‫ב-24 בינואר 1997…‬
‫היי. מה שלומך?‬
‫…ערכנו מסיבה לכבוד אוסקר אנדראני,‬
‫שהייתה מסיבה חשובה מאוד,‬
‫אופיינית מאוד לפינמר,‬
‫כי הם ממש אהבו זיקוקים.‬
‫היו לנו המון חברים,‬
‫אז חשבנו, "נעשה מסיבה קצת יותר גדולה".‬
‫נאמר, מורחבת יותר.‬
‫הבנתי שהמסיבה גדלה הרבה יותר משחשבתי.‬
‫היא הפכה להיות‬ ‫אחת מהמסיבות הכי גדולות בפינמר.‬
‫וסיקרנו אותה.‬
‫חוסה לואיס צילם ואני ראיתי מי היה שם.‬
‫היינו יחד כל הזמן.‬
‫בערך ב-04:00,‬
‫אמרתי לחוסה לואיס, "תקשיב. אני רוצה ללכת".‬
‫שאלתי מה הוא רוצה לעשות.‬
‫הוא אמר,‬ ‫"לא. אני רוצה להישאר". הוא מאוד נהנה שם.‬
‫נתתי לו את מפתחות הרכב‬
‫וזו הייתה הפעם האחרונה‬ ‫שבה דיברתי עם חוסה לואיס.‬
‫אני זוכר שבאותה שעה, בערך ב-05:00,‬
‫עברתי ליד חוסה לואיס קבסס.‬
‫אני עליתי במדרגות והוא ירד בהן בדרך החוצה.‬
‫לא דיברנו כי רק עברנו אחד ליד השני.‬
‫הוא אמר, "מדהים!"‬
‫- 25 בינואר, 1997 -‬
‫ב-25 בינואר,‬
‫תכננו לצאת לסיור בערך ב-14:00.‬
‫בהתחלה שלחתי לו הודעה כי לא הגיע ב-14:00.‬
‫חוסה לואיס היה דייקן.‬
‫התקשרתי לביתו.‬
‫החותנת של חוסה לואיס‬ ‫אמרה שלא רק שהוא לא שם,‬
‫אלא הוא גם לא חזר‬ ‫מאז שאספתי אותו בערב הקודם.‬
‫אמרתי, "מה זאת אומרת?"‬
‫כן, התחלתי לדאוג ואמרתי, "מה קורה פה?"‬
‫הדבר הראשון שעשיתי היה להתקשר לעמיתים.‬
‫אז גיליתי שחוסה לואיס‬ ‫יצא מהבית של אנדראני ב-05:10.‬
‫התקשרתי למלון שבו היה המשרד שלנו.‬
‫- מלון ויקטוריה -‬
‫אף אחד לא ידע כלום.‬
‫אז אמרתי לחברים שלנו,‬
‫"בוא נלך לבית החולים‬ ‫לראות אם הייתה תאונה, או משהו כזה".‬
‫בית החולים בפינמר.‬
‫נסענו בעיר,‬
‫ולפני שהגענו לבית החולים‬ ‫עברנו ליד תחנת המשטרה.‬
‫- מפת פינמר -‬
‫ראיתי את מפקד משטרת פינמר, אלברטו גומז.‬
‫- משטרה -‬
‫אז יצאתי מהמכונית‬
‫ואמרתי, "גומז! ידוע לך משהו?"‬
‫"אנחנו מחפשים את‬ ‫חוסה לואיס קבסס, הצלם מ'נוטיסיאס'".‬
‫הוא אמר,‬ ‫"לא שמעתי כלום. באיזו מכונית נהגתם?"‬
‫אמרתי, "פורד פיאסטה לבנה".‬
‫הוא אמר,‬ ‫"אני חושב שיש לי חדשות רעות בשבילך".‬
‫שאלתי, "מה קרה?"‬
‫חשבתי שהייתה תאונה.‬
‫חשבתי שמישהו אולי גנב את המכונית.‬
‫הוא הולך למשרד שלו.‬
‫אני מאחוריו.‬
‫ועם מכשיר הקשר שלו‬
‫הוא דיבר עם השוטרים‬ ‫שבבור שבו המכונית נמצאה.‬
‫שמעתי אותו אומר לשוטרים שם,‬
‫"נראה שאנחנו יודעים של מי הגופה".‬
‫"ייתכן שזה‬ ‫חוסה לואיס קבסס מהמגזין 'נוטיסיאס'."‬
‫אמרתי, "אבל אתם‬ ‫אמורים לדעת אם זה באמת חוסה לואיס".‬
‫והם אמרו, "אין איך לזהות אותו‬
‫כי הגופה שרופה לגמרי".‬
‫ננסה לצלם את המיקום הזה.‬
‫כן. כאן אפשר לראות‬
‫איפה נמצאה המכונית.‬
‫באמת בלתי אפשרי לראות.‬
‫מה שיש כאן זו מכונית שרופה.‬
‫מפויחת לגמרי‬
‫עם גופה שנראה כי היא שייכת לגבר.‬
‫זיהוי פלילי בדרכם לחקור את הזירה.‬
‫שמי מריאנו קאסו.‬
‫התפקיד שלי בתקופת מקרה קבסס היה‬
‫פקיד בית המשפט האזורי 2‬ ‫לפלילים ושיקום בדולורס,‬
‫שעו"ד חוסה לואיס מאקי ניהל.‬
‫הסמכות השיפוטית דולורס‬
‫מכסה אזור נרחב מאוד‬
‫שכולל את הרשויות האזוריות לאורך החוף.‬
‫- חוף האוקיינוס האטלנטי, מרכז דולורס -‬
‫ב-25 בינואר הגיע דיווח משטרתי‬
‫על גילוי כלי רכב שרוף‬
‫עם גופה בתוכו.‬
‫הדוח המשטרתי הראשון‬
‫היה כל כך עמום וקצר‬
‫שהיה ברור שטיפלו בזה כתאונה.‬
‫- לכיוון לגונה סלדה גרנדה, 22 -‬
‫הם לקחו אותי לבור בחנרל מדריאגה.‬
‫הגיע שוטר.‬
‫אמרו לו, "זה עמית של קבסס".‬
‫לקחו אותי לבור.‬
‫הגעתי לשם.‬
‫אני רואה את המחזה הנורא,‬
‫וזה מראה‬
‫שכל הזמן עולה אצלי ולעולם לא אשכח.‬
‫לא האמנתי שמה שאני רואה הוא חוסה לואיס.‬
‫זה…‬
‫זה היה…‬
‫זה היה נורא.‬
‫אז שאלתי אם מצאו מצלמה.‬
‫הם אמרו שלא הייתה מצלמה.‬
‫שאלתי אם מצאו סרטי צילום.‬ ‫הם הראו לי כמה סרטים שרופים.‬
‫והם התחילו להראות לי כמה פריטים.‬
‫הם הראו לי מגף טקסני.‬
‫הם הראו לי שעון.‬
‫אזיקים.‬
‫אז גיליתי שהוא היה אזוק.‬
‫והם מראים לי כמה מפתחות ואני רואה אחד‬
‫שנראה כמו מפתח המשרד שלנו בפינמר.‬
‫היה לי סט מפתחות נוסף,‬
‫אז חיפשתי אותו בתיק הגב שלי.‬
‫השווינו ביניהם והם היו זהים.‬
‫נסענו למשרד בפינמר.‬
‫- מלון ויקטוריה, בית נרבאי -‬
‫כשהכנסנו את המפתח,‬ ‫סובבנו אותו והוא פתח את המשרד,‬
‫אז קלטתי.‬
‫אז ידעתי‬
‫שבאמת האדם שנרצח, שנשרף,‬
‫היה חוסה לואיס.‬
‫- ח. ל. קבסס -‬
‫- עיתונאי נרצח ונשרף בחוף -‬
‫- גופת עיתונאי נמצאה בחנרל מדריאגה -‬
‫בהתחלה זה היה מאוד מבלבל.‬
‫- אדי דזונינו,‬ ‫עיתונאי - מגזין "נוטיסיאס" -‬
‫לא הבנתי מה קורה.‬
‫- צלם מגזין "נוטיסיאס"‬ ‫נאזק ונשרף במכונית בפינמר -‬
‫פשע בלב הדמוקרטיה‬
‫היה בלתי צפוי,‬ ‫בלתי מתקבל על הדעת ולגמרי מזעזע.‬
‫אנחנו שואלים את עצמנו‬ ‫מי מסוגל לבצע מעשה ברברי שכזה.‬
‫ואני לא חושב‬ ‫שיש רבים שמסוגלים לברבריות כזו.‬
‫הייתי בתחילת דרכי ככתבת שטח ברדיו.‬
‫באותה תקופה היה הרבה בלבול.‬
‫אבל אני זוכרת‬ ‫שהתקשרתי לתחנה ואמרתי שאני רוצה ללכת.‬
‫דעת הקהל לגבי מנם כבר הייתה שלילית,‬
‫די שלילית.‬
‫היו הרבה דיווחים על שחיתות.‬
‫והדיווחים האלה הגיעו מהתקשורת.‬
‫עד שלא נעצור…‬
‫במסיבת העיתונאים הראשונה‬ ‫של קרלוס מנם הוא הרגיש מאוד לא בנוח ואמר,‬
‫"זה עניין של מחוז בואנוס איירס."‬
‫"זה לא פשע פוליטי."‬
‫בבקשה אל תהפכו את העניין לפוליטי.‬
‫זו נקודת מפנה.‬
‫לא היה אירוע כזה‬
‫מאז שכוננה מחדש הדמוקרטיה.‬
‫אין שום סימן לכך שזה לא יכול לחזור.‬
‫מר אלפונסין, נשיא ארגנטינאי נהדר,‬
‫אמר, "זרקו גופה על דואלדה".‬
‫כשרצח חוסה לואיס התבצע, דואלדה פחד.‬
‫אני באמת חושב שפחד.‬
‫גופתו של חוסה לואיס קבסס‬
‫הועברה מפינמר אל לה פלטה ביום ראשון.‬
‫הנתיחה בוצעה בחדר המתים המחוזי,‬
‫ובה אומת כי העיתונאי נרצח בירייה לראש.‬
‫הנתיחה קבעה כי זה היה רצח אלים,‬
‫כתוצאה מירי של נשק חם.‬
‫הם מצאו את כיוון הכניסה והיציאה של הקליע.‬
‫הוא היה אזוק?‬
‫הוא היה אזוק.‬
‫האזיקים שייכים לתחנה שלכם?‬
‫איני יכול לאשר זאת.‬
‫אנחנו מתכוונים לגבות עדויות מכמה אנשים.‬
‫והיתר ייוודע עם התקדמות החקירה.‬
‫בוצעו מעצרים?‬
‫לא היו מעצרים או עיכובים.‬
‫קבסס היה מצחיק מאוד.‬
‫אבל מתחת למצחיקנות הוא היה יהיר.‬
‫הוא היה מאוד יהיר.‬
‫קדימה.‬
‫עצור.‬ ‫-אתה לא יכול לשחק. אתה מרמה.‬
‫הוא היה שמח,‬ ‫ידידותי, שטותניק. ממש שטותניק.‬
‫הזוג שימצא את המטמון לא ישלם על הבשר.‬
‫בהתחלה לא כל כך חיבבתי אותו.‬
‫יותר מאוחר המצב השתנה. נהיינו חברים.‬
‫כשעלה הרעיון להרכיב צוות‬ ‫עבור "נוטיסיאס", התקשרו אליי ואמרו,‬
‫"תמצא חמישה צלמים ותקים את 'נוטיסיאס'".‬
‫בין חמשת הצלמים בחרתי בקבסס‬
‫כי ראיתי שחשוב לו להקפיד על מסגור טוב.‬
‫מגזין "נוטיסיאס" עסק בחדשות‬
‫והקונספט של רוב השערים היה פוליטי.‬
‫היו תחקירים עיתונאיים,‬ ‫והצילומים היו חשובים מאוד.‬
‫במגזין נוצר‬
‫צוות הצלמים העיתונאיים‬ ‫החשוב ביותר באמריקה הלטינית.‬
‫קבסס לא סתם צילם מישהו יושב.‬
‫הוא היה מצלם אותו יושב, אבל מלמעלה.‬
‫מבינים? מזווית מוזרה.‬
‫הוא חיפש סגנון משלו‬
‫ואני חושב שמצא אותו.‬
‫בהרבה ראיונות‬ ‫הוא היה עולה על השולחן והייתי צוחק עליו.‬
‫אבל הוא היה אובססיבי.‬ ‫הוא תמיד רצה קצת יותר.‬
‫הוא קיבל השראה מסביבת העבודה שלו.‬
‫לא ראיתי אף צלם‬ ‫שהשתמש בכל כך הרבה סרטי צילום.‬
‫הוא היה מאוד משכנע.‬
‫הוא יכול היה לשכנע אותך לעשות כל דבר.‬
‫הוא היה מאוד עקשן.‬
‫כשהחליט על משהו,‬ ‫היה קשה מאוד לשנות את דעתו.‬
‫הייתה לו נקודת מבט מיוחדת, ובאופן מסוים,‬
‫המסיבות בשנות ה-90‬ ‫השפיעו על נקודת המבט שלו.‬
‫באחת עשרה הוא אמר,‬
‫- כריסטינה רובלדו,‬ ‫אלמנתו של חוסה לואיס קבסס -‬
‫"אחזור מאוחר. אל תחכי לי ערה."‬
‫"אני הולך למסיבה." ידעתי על המסיבה הזו.‬
‫מהיכרות איתו והאופי שלו,‬
‫אוהב ליהנות ו…‬
‫הוא פשוט הלך למסיבה.‬
‫ואחרי זה?‬
‫אחרי?‬
‫אחרי זה זה נגמר.‬
‫- לא להתחמקות מעונש -‬
‫אחרי צילום ארון הקבורה,‬ ‫הצלמים עברו אל האובליסק.‬
‫הם הסתדרו במעגל‬ ‫והניחו את כל המצלמות על הקרקע.‬
‫ופתאום הם הבינו‬
‫שאסור להם לעשות את זה, כי זה כמו ויתור.‬
‫והם הרימו את המצלמות באוויר‬
‫וכך נוצרה מחוות "מצלמות למעלה" המפורסמת.‬
‫חוסה לואיס נחטף, נרצח וגופתו נשרפה.‬
‫באופן כלשהו, זה החזיר אותי‬
‫לתקופות הכי קשות שהיו במדינה הזו.‬
‫זה היה פשע מעידן אחר,‬
‫ששולח יד מעבר לזמן‬ ‫ישירות מהדיקטטורה הצבאית.‬
‫זה היה מסר עבורנו.‬
‫המדינה הייתה בהלם.‬
‫דמיינו את ההלם‬ ‫במגזין הזה שניסה להתמודד עם האימה.‬
‫אי ודאות, התקפי חרדה,‬
‫כל מיני דרישות.‬
‫"מי יגן עלינו?"‬
‫מאותו רגע התחיל להגיע שיטפון של איומים.‬
‫שיחות טלפון.‬
‫"אתה מת."‬
‫כדורי תחמושת הושארו על סף הדלת שלי.‬
‫הלכתי ברחוב כמו בזמן הדיקטטורה,‬
‫נגד כיוון התנועה, כדי שלא יחטפו אותי.‬
‫חייתי בפחד.‬
‫- פינמר -‬
‫- מאר דל פלטה -‬
‫זה ברברי.‬
‫לא ייאמן.‬
‫לא ייאמן, במדינה הזו,‬
‫שמשהו כל כך מחריד יקרה.‬
‫אנחנו לא מבקשים נקמה.‬
‫אנחנו רוצים צדק‬
‫כי זו לא דרישה מהקבוצה שלנו.‬
‫זה לא רק עבור עיתונאים. אל תטעו.‬
‫היה ברור שנצטרך להיאבק‬ ‫כדי שהרצח הזה לא ייעלם בלי עונש.‬
‫אם זה יכול לקרות לצלם עיתונות‬
‫מהמגזין הכי פופולרי בזמנו,‬
‫מה לגבי שאר החברה?‬
‫- אל תשכחו את קבסס -‬
‫- טוקומן -‬
‫זה יישכח.‬
‫יקרה משהו אחר שימשוך את תשומת לב הציבור‬
‫ואף אחד לא יזכור את קבסס.‬
‫אז זו הבקשה שלנו.‬
‫הדבר הראשון‬ ‫שאנחנו מבקשים הוא לא לשכוח את קבסס.‬
‫באמירה "אל תשכחו את קבסס"‬ ‫יש דובר שמשתמע מתוכה,‬
‫שהוא מישהו‬ ‫שכבר לקח על עצמו את חובת הזיכרון‬
‫ואומר, "אל תשכחו את קבסס".‬
‫אחרת יהיה מאוחר מדי.‬ ‫פשעים אחרים יתחילו להתבצע.‬
‫- דואלדה מציע פרס -‬
‫ממשל מחוז בואנוס איירס‬
‫הציע פרס‬
‫שיוענק לאזרח‬
‫שיספק מידע קונקרטי ומדויק…‬
‫אני לא חושב‬ ‫שמציעים פרסים לעיתים קרובות בארגנטינה,‬
‫אבל זה משהו‬
‫שעושים בהרבה מקומות בעולם, בעיקר בארה"ב.‬
‫וזה עובד.‬
‫הפרס‬
‫עשוי לגרום ליותר אנשים לדווח מה שידוע להם.‬
‫מפקד המשטרה, אינך חושש לקבל מידע שקרי?‬
‫שקצות חוט שקריים יעלו בחקירה?‬
‫לצערי, כן. אני מקבל כאלה כל יום.‬
‫כל הדיווחים האלה‬ ‫מובילים אותנו למבויים סתומים.‬
‫חלקם נראים אפילו כמו הסחות מהחקירה.‬
‫הופיע עד,‬
‫הוא הובא לחקירה על ידי מפקד המשטרה.‬
‫הוא בא לומר שהוא יודע‬
‫מי ביצע את הרצח‬
‫ושהם ממאר דל פלטה.‬
‫הוא סיפק את השמות, תיאורים…‬
‫מאר דל פלטה שונה מאוד בהשוואה לפינמר‬
‫גאוגרפית וחברתית.‬
‫מאר דל פלטה היא עיר גדולה בהרבה‬
‫עם אורח חיים אחר.‬
‫העובדה היא שקבוצת האנשים האלה ממאר דל פלטה‬
‫היו מקושרים כולם לעולם הפשע המאורגן.‬
‫- חלאות -‬
‫מרגריטה די טוליו,‬ ‫שהתפרסמה בכינוי "פפיטה האקדוחנית",‬
‫הייתה אחת מהם.‬
‫היה ידוע שהיא אחראית על כמה בתי בושת‬
‫וזנות באופן כללי באזור הנמל.‬
‫הכינוי שלי מגיע מעיתונאות בסגנון הישן‬
‫כשהייתי צעירה מאוד,‬
‫כי אני…‬
‫אהבתי ועדיין אוהבת לשאת אקדחים.‬
‫אני משתמשת בקליבר 38.‬
‫הטיפ שהוביל‬ ‫אל פפיטה האקדוחנית וארבעת הגברים‬
‫הגיע דרך עד בשם קרלוס,‬
‫שטוען כי שמע את מרגריטה די טוליו אומרת,‬
‫ביום שלפני הרצח,‬
‫"יש את העיתונאי‬ ‫מ'נוטיסיאס' שמתעסק איתנו יותר מדי".‬
‫"נצטרך לחסל אותו."‬
‫הוא אמר את כל זה‬
‫כי הוא שמע את זה‬
‫כשהוא כביכול הסתנן אליהם.‬
‫הוא סיפק מידע‬
‫שהוביל למאסר של ה"פפיטוס".‬
‫בסופו של דבר הוצאו צווי מאסר לכולם.‬
‫ובמהלך החיפושים נמצא אקדח‬
‫שהתאים לחתיכת העופרת שנמצאה בגולגולת.‬
‫לאחד מהם היה אקדח.‬
‫והיה ביניהם קשר.‬
‫הייתה איזו עמימות,‬
‫אבל לאחר מכן, כשהאקדח נמצא,‬
‫אמרנו, "בסדר, יש פה קשר אמיתי".‬
‫כאן אחת מהמעוכבות, האישה,‬
‫מרגריטה גרסיאנה די טוליו, בת 48,‬
‫מוכנסת אל אחת מהניידות.‬
‫הם עובדים עליי. עליי ועל משפחת קבסס.‬
‫מה אתה יכול לומר לגבי האקדח?‬
‫מן הסתם,‬ ‫הם אמרו שהם חפים מפשע ושהאמת צריכה להיחשף.‬
‫מה אתה יכול לומר?‬
‫הכול שקר, מגוחך.‬
‫למה הכניסו אותך לזה?‬
‫שמי אלחנדרו וקי.‬
‫אני עורך דין.‬
‫והיה לי המזל שמאורו ויאלה התקשר אליי‬
‫שהייתה לו תוכנית בטלוויזיה.‬
‫בכל פעם שטיפלתי‬ ‫בתיק משטרתי, הוא התקשר אליי.‬
‫הדבר הראשון שאמר היה,‬ ‫"לא מעורבים פוליטיקאים או שוטרים".‬
‫מוזר, לא?‬ ‫-כן, זה מאוד…‬
‫זה מוזר.‬ ‫-למה?‬
‫הוא נראה יותר כמו סנגור מאשר עד.‬
‫באותה פעם שבה הופעתי בתוכנית,‬
‫התמקדו לגמרי במקרה של חוסה לואיס קבסס.‬
‫זה היה הכי חשוב.‬
‫וראיתי בטלוויזיה‬
‫שאנשים נעצרו במקרה קבסס.‬
‫חשבתי על משהו ואמרתי,‬
‫"מוזר בעיניי שלעצורים יש עורכי דין‬
‫ולמשפחה אין".‬
‫עצתי היחידה למשפחה‬
‫הייתה למצוא מישהו אמין‬
‫שיעבוד על התיק במחוז דולורס‬
‫כי האמת שם.‬
‫מה שיהיה כתוב בתיק יהיה סוף המקרה.‬
‫בסוף התוכנית בני משפחת קבסס‬ ‫נעמדו סביבי ואמרו,‬
‫"טוב, אנחנו רוצים שאתה…"‬
‫הבנות הקטנות שלי היו איתי. רציתי ללכת.‬
‫לא רציתי להיות מעורב בזה‬
‫כי עבורי זה היה תיק…‬
‫זה כמו עב"מ שנפל מהשמיים.‬
‫זה היה גדול מאוד.‬
‫בהתחלה סירבתי, לא התכוונתי להסכים.‬
‫בבית סירבתי. אחרי זה הם התקשרו אליי.‬
‫אז נפגשתי עם משפחת קבסס.‬
‫שם פגשתי את חוסה, נורמה, גלדיס…‬
‫פגשתי משפחה‬
‫שהייתה יכולה להיות שלי.‬
‫אהבתי אותו מאוד. אהבתי אותו כל כך.‬
‫אין לכם מושג כמה אהבתי אותו.‬
‫מאוד התגאיתי בבנים שלי.‬ ‫חוסה לואיס היה בבת עיני.‬
‫מישהו כמו חוסה לואיס?‬
‫הגיעו לו רק חיבוקים ונשיקות,‬
‫כי מעולם לא פגשתי מישהו נחמד כמוהו.‬
‫כשהגעתי לבית המשפט בדולורס,‬ ‫מצאתי שופט שנראה אבוד לחלוטין.‬
‫וראיתי תיק שכבר היה מזוהם.‬
‫העד הראשי היה קרלוס אלברטו רדרואשו,‬
‫רמאי עם אישומים בכמה מחוזות.‬
‫הוא הגיע לכלא באהייה בלנקה.‬
‫וכשהאישומים הצטברו,‬
‫הוא השתחרר שישה או שבעה חודשים לפני הרצח.‬
‫בפקודת מפקד המשטרה במחוז בואנוס איירס,‬
‫הוא קיבל מכונית, טלפון סלולרי‬
‫והפך מאסיר משוחרר למודיע של המשטרה.‬
‫במילים אחרות, מרגל משטרתי‬
‫שעמד לחקור "נתיבי הברחת סמים"‬
‫במאר דל פלטה.‬
‫הוא אפילו הציע את המניע של הקבוצה,‬
‫כשאמר שהם מאוד כועסים‬
‫כי קבסס חקר‬
‫את סחר הסמים בנמל.‬
‫אבל גם היה חשד‬
‫שקבסס התכוון לסחוט אותם‬
‫עם מידע שהיה לו.‬
‫- חיי העיתונאי שנרצח תחת חקירה -‬
‫הטענה הייתה שחוסה לואיס קבסס היה סחטן‬
‫שהתקיים מצילום תמונות‬ ‫שתמורתן דרש כסף מאנשים.‬
‫בכל מדריך חקירה או קרימינולוגיה‬
‫מדגישים את החשיבות של חקירת הקורבן.‬
‫זה לא שאי אפשר לחקור אותו. אפשר.‬
‫אבל אי אפשר להאשים אותו באופן גלוי‬
‫בתיק שנפתח זמן קצר קודם לכן.‬
‫קודם כל, זו הייתה מאר דל פלטה.‬
‫בפינמר היינו ביקום אחר.‬
‫ולא היינו קשורים לעולם הזה.‬
‫אפילו לא חקרנו אותו.‬
‫אני לא יודעת מה קורה במדינה הזו.‬
‫אבל לבן שלי, הם…‬
‫מה הם עושים? מה עוד הם רוצים?‬
‫מה עוד הם רוצים אחרי מה שהם עשו לנו?‬
‫כשהגעתי לבית משפחת קבסס בפעם הראשונה,‬
‫הם שאלו אם אוכל ללוות אותם לפגישה‬
‫עם המושל, אדוארדו דואלדה.‬
‫לפני שעזבנו, הוא ביקש לדבר איתי לבד.‬
‫והוא אמר שהוא עומד לרשותנו‬
‫ושזו חקירה חשובה מאוד מבחינתו.‬
‫הוא רצה לדעת מי רצח‬
‫והורה לרצוח את חוסה לואיס קבסס.‬
‫יש לי מחויבות כלפי ההורים של קבסס‬
‫במובן שיום אחד אבוא לכאן, לשכונה הזו,‬
‫כדי לספר להם,‬ ‫לפני כל אחד אחר, מי רצח את הבן שלהם.‬
‫אני זוכר שהייתה לי הרגשה מאוד מוזרה,‬
‫שילוב של פחד,‬
‫חוסר אמון‬
‫וכבוד.‬
‫גם הייתה מין הילת מאפיה‬
‫למשטרה, לממשלה…‬
‫ואולי זו הייתה המשטרה,‬ ‫והוא גם ייצג את המשטרה…‬
‫- דולורס, מחוז בואנוס איירס -‬
‫דולורס היא עיר הולדתי.‬ ‫אני מכיר אותה ומכירים אותי פה.‬
‫אין הרבה אנשים וכולם מכירים.‬
‫זה מקום שקט.‬
‫העיר עצמה השתנתה.‬
‫עיר קטנה‬
‫שפתאום חוותה פלישה‬
‫בעקבות החקירה‬ ‫החשובה ביותר בארגנטינה ובאזור‬
‫עם עומס ושטף של עיתונאים‬
‫שהיממו אותם.‬
‫העיר התמלאה בניידות שידור,‬
‫כבלים ברחובות,‬
‫אנשים רצים,‬
‫בתי קפה מלאים בעיתונאים.‬
‫זה זעזע את העיר די הרבה זמן.‬
‫לשופט מאקי ופקיד בית המשפט‬
‫לא היה ניסיון בהתנהלות מול התקשורת.‬
‫אז מה כן בטוח?‬
‫התיק היה גדול עליהם.‬
‫כששמעתי אותם מדברים על שופט בעיירה קטנה,‬
‫והוא אהב שקוראים לו שופט בעיירה קטנה,‬
‫חשבתי שהם לא מכירים אותו,‬
‫כי הוא היה אדם בעל יכולת רבה.‬
‫וקראו לו "שופט בעיירה קטנה" באופן מזלזל.‬
‫- רשות השיפוט -‬
‫אותנו, העיתונאים, אפשר היה לתמרן בקלות.‬
‫יכלו לתמרן אותנו מכל כיוון.‬
‫ולא ידענו איפה האמת.‬
‫קרלוס מנם שלח את שר הפנים, קרלוס קוראץ'‬
‫ואת המזכיר הכללי, אלברטו קוהן,‬
‫לדולורס כדי לדבר עם השופט.‬
‫ביקור לפי הפרוטוקול‬
‫שבו הציעו את עצמם‬
‫וכל משאב נדרש‬
‫לעזרה בפענוח המקרה.‬
‫כשיצאו מהמשרד של מאקי,‬
‫הם פגשו את התקשורת‬
‫ונתנו מידע‬
‫על כך שהבדיקות העלו תשובות חיוביות,‬
‫וזה באופן מסוים מרמז‬
‫שהמקרה פוענח.‬
‫השופט אישר באופן נחרץ‬
‫שהאקדח שנתפס…‬
‫אחד מהאקדחים שנתפסו, לפי המומחים,‬
‫הוא ללא ספק האקדח ששימש לרצח מר קבסס.‬
‫זה היה חריג כי הדוח הרשמי עוד לא היה מוכן.‬
‫שני בכירים בממשלה,‬
‫כמה ימים אחרי הרצח,‬
‫עוקפים את סמכות השופט‬ ‫ממש מחוץ לדלת בית המשפט‬
‫ואומרים שהמקרה פוענח,‬
‫זה היה מכוער.‬
‫החקירה הזו‬
‫היא באחריות‬
‫מערכת המשפט והמשטרה של מחוז בואנוס איירס.‬
‫אני משוכנע שזו האחריות‬
‫של המחוז לחקור את המקרה החמור הזה‬
‫שאירע בתחום שיפוטו.‬
‫אני לעולם לא מתחמק מאחריות.‬
‫דואלדה היה מאוד חשוב בזמנו‬
‫כי הוא היה מושל מחוז בואנוס איירס‬
‫והוא רצה להתמודד לנשיאות.‬
‫זה הוביל לסכסוך‬ ‫עם השותף הפוליטי שלו לשעבר,‬
‫שהיה קרלוס מנם.‬
‫אדוארדו דואלדה היה‬ ‫סגן הנשיא בכהונה הראשונה של מנם.‬
‫אז הוא הפך למושל המחוז‬
‫והיה במעמד לרשת את קרלוס מנם.‬
‫היו האשמות הדדיות,‬ ‫תגובה פוליטית כמעט קלאסית.‬
‫קודם, "אין לי קשר לזה".‬
‫הנשיא אומר כך. המושל אומר כך.‬
‫כי הם היו שני האנשים עם הכי הרבה כוח.‬
‫הממשלה ומחוז בואנוס איירס,‬ ‫שהוא 40% מהמדינה.‬
‫כולם ראו בחדשות‬
‫איך הם משחקים משחק פוליטי.‬
‫הרצח של חוסה לואיס קבסס,‬
‫שהמושל דואלדה יכול לפרש כאזהרה‬
‫נגד ניסיונו להתמודד לנשיאות,‬
‫הוא נושא בקמפיין.‬
‫באותו שבוע שאחרי הרצח,‬
‫שכרנו מועדון בחנרל מדריאגה,‬
‫שבו עמדתי לפתוח‬ ‫בקמפיין הבחירות שלי לנשיאות.‬
‫הרצח, מן הסתם,‬
‫אילץ אותי לעצור את זה.‬
‫זה היה באמצע כל העניין.‬
‫הייתי לגמרי בהלם.‬
‫דואלדה‬
‫היה משוכנע, בהתחלה,‬
‫שהגופה הזו הושלכה עליו‬
‫כסוג של מסר מהמאפיה.‬
‫זו הייתה תעודת הפטירה‬ ‫של השאיפה שלו לנשיאות.‬
‫- פינמר, מחוז בואנוס איירס -‬
‫אי אפשר לחטוף מישהו בפינמר בלי להיראות.‬
‫בכל פינה היה איזה פוליטיקאי או איש עסקים.‬
‫פינמר בזמנו הייתה המקום בארגנטינה‬
‫עם הריכוז הגדול ביותר‬ ‫של מאבטחים למטר רבוע.‬
‫זה אומר לנו‬ ‫שהייתה מעורבות משטרתית או שהם התעלמו.‬
‫האזיקים.‬
‫בגלל האזיקים חשבתי על המשטרה.‬
‫נורמלי לחשוב שיש מעורבת משטרתית‬
‫בפשע שבו משתמשים באש להשמדת ראיות.‬
‫כל מה שאפשר היה לעשות בהתחלה, לא נעשה.‬
‫זה נוהל באופן שגוי.‬
‫כל שחזור הפשע,‬
‫מה שאפשר היה למצוא בזירה.‬
‫לא הייתה יכולה להיות‬ ‫כזו חובבנות בחקירת משטרה‬
‫אלא אם היא הייתה מכוונת.‬
‫אחד מקצות החוטים היה קשור‬
‫לאפשרות של מעורבות משטרתית‬
‫בגלל פרסום התמונה ההיא‬
‫עם הכותרת "משטרה דפוקה" במגזין "נוטיסיאס".‬
‫אם התעסקנו עם מישהו,‬ ‫זו הייתה משטרת בואנוס איירס.‬
‫היה לנו שער בשם "משטרה דפוקה".‬
‫- חיילי השטן -‬
‫משטרה שעלו לגביה ספקות רבים,‬
‫שאדוארדו דואלדה הגן עליה‬
‫עם הביטוי המפורסם,‬ ‫"יש לי את המשטרה הטובה בעולם".‬
‫- צבא הלילה -‬
‫והתעסקנו עם משטרת בואנוס איירס,‬
‫צילמנו בתים של מפקדי משטרה.‬
‫היו להם ציים של מכוניות יוקרה.‬
‫לאחד מהם אפילו הייתה יאכטה.‬
‫לאחר היה בית בבוורלי הילס.‬
‫התמונה הראשית בכתבה צולמה על ידי קבסס.‬
‫זו תמונה של מפקד המשטרה קלודסיק.‬
‫לחוסה לואיס לא הייתה בעיה לעמוד על השולחן‬
‫של מפקד משטרת בואנוס איירס, פדרו קלודסיק,‬
‫אדם רב-כוח‬
‫שפיקד על הכוח‬ ‫המסוכן ביותר בארגנטינה בזמנו.‬
‫לצלם אותו מלמעלה, מבינים?‬
‫ממקום אחר של כוח.‬
‫קלודסיק, עם הכובע והמדים המסודרים,‬
‫חולצת התכלת, העניבה,‬
‫מביט בנו כאילו שהוא מפחיד,‬
‫היא התמונה המזוהה עם הכותרת "משטרה דפוקה".‬
‫זה מאוד נועז להציג את זה, ועוד על השער.‬
‫אחרי הריאיון עם קלודסיק,‬
‫כשיצאנו ממפקדת המשטרה בלה פלטה,‬
‫קבסס אמר, "דבר מספק אחד בעבודה הזו‬
‫היא האפשרות לעמוד‬ ‫על השולחנות של המניאקים האלה".‬
‫כשהשער התפרסם, שלחתי מישהו לבדוק,‬
‫וגילינו שהמצב לא בסדר.‬
‫ליתר ביטחון, פיטרתי את בעל התפקיד‬
‫למרות שלא הייתי בטוח.‬
‫חשבנו שאולי יש רגשות פגועים‬
‫וזה היה יכול להוביל לכך שמישהו ירצה לנקום.‬
‫בכנות,‬
‫לא סמכתי על משטרת בואנוס איירס‬
‫כי עבדתי על מאמר "משטרה דפוקה" המפורסם.‬
‫ידעתי איך הם פועלים.‬
‫אז לא סמכתי עליהם בכלל.‬
‫העדות הראשונה שלי‬ ‫נמסרה ב-25 בינואר ב-23:00,‬
‫ביום הרצח.‬
‫הראשונה נמסרה בפני משטרת חנרל מדריאגה.‬
‫ואז לקחו אותי לחדר הסמוך‬
‫שבו חוקרי משטרת דולורס גבו ממני עדות.‬
‫באותו לילה של 25 בינואר,‬
‫התחילו לשאול אותי אילו תחקירים עשינו.‬
‫אז התחלתי לספר להם.‬
‫ובסיום‬
‫הוא אמר לי, "אל תפחד. אין צורך לפחד".‬
‫"למה אתה מפחד? אנחנו כאן כדי לעזור לך."‬
‫"תן לנו משהו לפחות."‬
‫אמרתי,‬ ‫"תתחילו לעיין במאמר הראשון שציינתי".‬
‫"איזה מאמר?" "המאמר על מלון ארה פאסיס."‬
‫והוא שאל, "מי הבעלים של ארה פאסיס?"‬
‫והשוטר האחר אומר, "שאברן".‬
‫מפקד המשטרה החוויר.‬
‫לבן. הוא הסתכל עליי ואמר,‬
‫"בחור, עכשיו אני יודע למה אתה מפחד".‬
‫לדבר על אלפרדו שאברן ברפובליקה הארגנטינאית‬
‫היה כמעט אסור.‬
‫זה היה מישהו‬
‫שייעצו לנו לא לחקור‬
‫או להתעסק איתו.‬
‫להגיד "אל תתעסקו איתו" כמעט גירה אותנו.‬
‫בואו ננסה לדעת מה שאסור לדעת.‬
‫שאברן היה‬
‫בן למשפחה סורית,‬
‫אחד מבין מהגרים רבים שהגיעו לאנטרה ריוס.‬
‫משפחה שהתמקדה בעסקים,‬
‫מסחר, בעיקר.‬
‫במקור מלרוקה.‬
‫הוא עבר לבואנוס איירס בגיל מאוד צעיר.‬
‫- לרוקה, מחוז אנטרה ריוס -‬
‫והוא התחיל לעשות עסקים,‬
‫בהתחלה עם הדיקטטורה הצבאית.‬
‫אחרי זה שמר על קשריו‬ ‫בתקופת הממשלה הדמוקרטית.‬
‫הפעם הראשונה שבה שמעתי את השם שאברן‬
‫הייתה בספטמבר 91.‬
‫אחרי זה גיליתי שבמשך שנים היו לו קשרים‬
‫עם הממשלים ועם הכנסייה הקתולית.‬
‫ובעיקר עם חיל האוויר במרכז המדינה.‬
‫אבל לא הכרתי אותו‬ ‫כי מעולם לא קראתי עליו בתקשורת.‬
‫לא ראיתי את שם המשפחה שאברן.‬
‫הכול סביב שאברן היה סודי,‬
‫סודות חבויים.‬
‫כש"נוטיסיאס" התחילו‬ ‫בתחקיר הראשון לגבי שאברן,‬
‫רשויות שונות ניסו לעצור את המאמר.‬
‫זה אפילו הוביל לתקרית משטרתית‬
‫כי העיתונאי והצלם שהלכו לצלם‬
‫את המבצר של שאברן במרטינז‬
‫הוברחו משם וירו עליהם.‬
‫כתבנו מאמר באורך מספר עמודים‬
‫שבו דיברנו על האירוע הרציני עם היריות,‬
‫הרקע של שאברן מאז אנטרה ריוס ועד עכשיו,‬
‫ובפעם הראשונה‬
‫הצגנו לציבור‬
‫את שאברן. שאברן המסתורי.‬
‫עבור רבים הוא היה איש העסקים‬ ‫הכי חשוב בארגנטינה בשנות ה-90.‬
‫נאמר שההון של שאברן‬ ‫נאמד בארבעה מיליארד דולר.‬
‫אבל הוא גם ניהל‬ ‫את התחומים הרגישים ביותר במדינה.‬
‫הייתה לו חברת דואר פרטית דרך OCA‬
‫וסליקה בנקאית דרך OCASA.‬
‫כל העסקים‬
‫בנמל התעופה אסייסה‬ ‫ונמלי תעופה אחרים במדינה,‬
‫דרך מחסני ערובה של חברת EDCADASSA,‬
‫טוענים ופורקים מטוסים עם חברת אינטרקרגו.‬
‫חנויות הדיוטי פרי…‬
‫כלומר, אם מוצר מגיע לארגנטינה,‬
‫הוא עובר דרך המנגנון של שאברן‬
‫בלי אף מתווך.‬
‫זה נתן לו כוח מוחלט.‬
‫- משרד התקשורת -‬
‫הממשלה תמשיך בצו הפרטת הדואר.‬
‫בשנים האחרונות‬
‫מחלוקת לגבי הפרטה‬
‫הוצתה על ידי דומינגו קבאלו,‬
‫שהזהיר כי אלפרדו שאברן לא יקבל עדיפות.‬
‫התוכנית היא להציג את הבעיה הזו‬
‫כניגוד עניינים.‬
‫מצד אחד, יש את מר שאברן‬
‫שמייצג את אינטרס שירות הדואר שלו.‬
‫מצד שני יש אותי.‬
‫מנם, נשיא המדינה,‬
‫מצא בדומינגו קבאלו בן ברית כלכלי חשוב.‬
‫ד"ר דומינגו פליפה קבאלו,‬
‫האם אתה נשבע…‬
‫לקבאלו היו אישיות ועתיד פוליטי‬
‫שלדעתו השתוו לאלה של מנם.‬
‫אני נשבע.‬
‫אם לא, האל והאומה ידרשו זאת.‬
‫טיפוס קיצוני‬
‫בפוליטיקה כלכלית.‬
‫מקדם רעיון ה"המִירוּת",‬
‫דרך שהם מצאו‬
‫לתקוף בעיה מקומית של ארגנטינה,‬
‫שהייתה אינפלציה.‬
‫הוא הצמיד לפי חוק את הפסו לדולר.‬
‫- תלונתו של קבאלו‬ ‫בפני הקונגרס, 23 באוגוסט 1995 -‬
‫כל ההשערות האלה, ההנחות האלה‬
‫וכמעט אמונות האלה‬
‫שלפיהן מר שאברן מוביל מאפיה,‬
‫הגעתי אליהן דרך איסוף מידע.‬
‫מר שאברן רצה להשמיד את שירות הדואר הרשמי.‬
‫מר שאברן רצה מונופול על שירות הדואר.‬
‫אחרי הביקורת של קבאלו, המקרה של שאברן‬
‫הפך, יחד עם דברים אחרים,‬
‫לסוגיה פוליטית מאוד בארגנטינה.‬
‫זה היה שירות הדואר?‬
‫או שאולי מדובר בכל מערך העסקים הזה?‬
‫אם אתה מנהל מחסני ערובה‬
‫של סחורה שמגיעה ויוצאת,‬
‫הטעינה והפריקה של מטוסים,‬
‫משאיות הדואר שנוסעות בכל כביש במדינה,‬
‫זה קצת יותר מאשר הדואר.‬
‫זו מדינה בתוך מדינה.‬
‫זה מאבק על כוח, לא על שירות הדואר.‬
‫מנם אמר שלא ידע‬
‫לאילו פעילויות שר הכלכלה מתייחס‬
‫ושצריך לשאול את קבאלו.‬
‫ברור שהייתה מחלוקת פנימית.‬
‫דומינגו קבאלו עזב את הממשלה.‬
‫הוויכוח בין מנם וקבאלו היה נקודת מפנה.‬
‫הכול השתנה אחרי זה.‬
‫קבאלו התקרב ליריב‬ ‫של קרלוס מנם, אדוארדו דואלדה.‬
‫וברור שדומינגו קבאלו‬
‫הפך מאז לא רק לאדם שמאשים את שאברן,‬
‫אלא גם ליריב פוליטי של מנם.‬
‫כששר הכלכלה, דומינגו קבאלו,‬
‫התלונן שיש מאפיה בשלטון‬
‫ושהבוס של המאפיה הוא אלפרדו שאברן,‬
‫כל זרקורי העיתונות כאילו נדלקו‬
‫כדי לראות מי האדם הזה שלא הכירו.‬
‫מבחינתי הם מאפיה. למה?‬
‫הם מסתתרים.‬
‫הם לא מראים את הפנים שלהם.‬
‫אין אפילו תמונות שלהם.‬
‫ניסיתי להשיג ראיון עם אלפרדו שאברן.‬
‫אמרתי למנהל המגזין דאז, הקטור ד'אמיקו,‬
‫והוא אמר שהוא זוכר‬
‫עיתונאי שלדעתו מכיר את שאברן.‬
‫אחרי יום או יומיים‬ ‫הוא משיב ששאברן רוצה לפגוש אותנו.‬
‫הגענו אל מה שהיה האחוזה של שאברן.‬
‫הוא מקבל אותנו בזרועות פתוחות על המדרכה.‬
‫הוא מוביל אותנו לבית,‬
‫בית האורחים.‬
‫הוא ניסה להיות מאוד אמפתי כלפינו.‬
‫הוא היה נחמד במיוחד,‬
‫ניסה להכחיש לא רק את התחקירים שלנו,‬
‫אלא גם את התלונות של קבאלו.‬
‫פעם אחר פעם ניסינו לקבוע ראיון.‬
‫ניסינו לשכנע אותו‬ ‫לצאת מהצללים ולהראות את פניו.‬
‫אם באמת אין לו מה להסתיר, זה היה מועיל לו.‬
‫הוא אמר שלא יתראיין.‬
‫בסוף שכנענו אותו להשיב לחמש שאלות.‬
‫ואז רצינו לצלם אותו.‬
‫והוא אמר,‬
‫"לצלם אותי זה כמו לירות לי במצח".‬
‫והוא הרים את היד אל הרקה שלו.‬
‫חזרנו למגזין‬
‫עם קצת טקסט,‬
‫עם כמה ציטוטים של שאברן,‬
‫אבל בלי תמונה.‬
‫- 1996 -‬
‫בקיץ 96,‬
‫כבר היה לנו מידע‬
‫שלאיש העסקים היו השקעות בפינמר.‬
‫אחרי התלונות של קבאלו,‬
‫צילום הפנים של אלפרדו שאברן‬
‫היה אחד מהיעדים העיקריים.‬
‫תצפתנו על הבית של שאברן שם.‬
‫בגלל שאהב לשחק עם מסתורין,‬
‫הוא קרא לו "נרבאי",‬ ‫כי זה היפוך של "שאברן" (Yabrán).‬
‫באמצע פברואר‬
‫עשינו הכנות אחרונות‬
‫כדי לחזור לעונה נוספת עם חוסה לואיס.‬
‫אחד מהמקורות שלי‬ ‫התקשר ואמר, "מחר הדוד מגיע".‬
‫הדוד היה שאברן,‬
‫שהיה כל כך מפחיד‬ ‫שאיש לא העז לומר את השם שלו.‬
‫חוסה לואיס ואני התכוננו‬ ‫והגענו לבית של שאברן ב-07:00.‬
‫וראינו אותו מגיע.‬
‫חוסה לואיס צילם‬ ‫כמה תמונות של שאברן נכנס לבית שלו,‬
‫אבל הן היו של הגב. זה לא טוב.‬
‫בהתחלה, מקור אחד מסר לי מידע‬
‫על האוהלים ששאברן שכר בפינמר בקיץ 96.‬
‫עוד דבר שאמרו לי על שאברן‬ ‫הוא שיש לו שגרה מאוד קבועה.‬
‫הוא לא אהב ללכת‬ ‫לחוף בבוקר. הוא הלך ב-16:00.‬
‫הלכנו עם אשתו‬ ‫של חוסה לואיס, כמה חברים ואחרים.‬
‫ואז מישהו בא‬
‫והניח כיסא נוח מול שלנו,‬
‫ואישה שאלה אותי, "הוא לא דומה לאיש ההוא?"‬
‫ואני אמרתי, "הוא לא דומה לו. זה באמת הוא".‬
‫נשארנו שם והבטנו.‬
‫ראינו את שאברן. היה קל מאוד להבחין בו.‬
‫הוא היה מאוד גדול, רחב גוף ועם שיער לבן.‬
‫אבל חוסה לואיס אמר, "הזווית לא מתאימה",‬ ‫כי החוף היה מלא באנשים. זה היה בקיץ.‬
‫אחרי כמה זמן ראינו את שאברן‬
‫מתקרב בהליכה עם אשתו‬
‫לכיוון צפון, אלינו.‬
‫חוסה לואיס אמר, "הזווית לא טובה".‬ ‫אמרתי, "אם הוא הולך, הוא צריך לחזור".‬
‫אחרי כ-40 דקות, שנמשכו כמו נצח,‬
‫ראינו אותו חוזר.‬
‫וכשראתה אותו בא,‬
‫כריסטינה,‬ ‫אשתו של חוסה לואיס, נעמדה לצילום.‬
‫אבל הוא בעצם צילם את שאברן.‬
‫כשחוסה לואיס צילם את התמונה,‬
‫הבנו שהיא תהיה מרשימה.‬
‫זרם בנו הרבה אדרנלין‬
‫כי השגנו משהו ייחודי, מנקודת מבט עיתונאית.‬
‫ומשהו שכולם רצו.‬
‫אולי לא חשבנו על ההשלכות.‬
‫החלק שלי במאמר הזה‬ ‫היה קשור לעסקים של שאברן בפינמר‬
‫ופרויקט של נמל ספורט שרצה להקים.‬
‫זה היה די יוקרתי.‬
‫המספרים לא הסתדרו.‬
‫בפינמר אמרו שזו הלבנת כספי סמים.‬
‫חזרנו למשרד שלנו בפינמר‬
‫וחוסה לואיס התקשר לבוס שלו.‬
‫הוא אמר, "מה השגת"?‬ ‫"צילמתי את שאברן הולך על החוף עם אשתו."‬
‫ב"נוטיסיאס" התחילו להתלהב.‬
‫סרט הצילום נשלח לבואנוס איירס לפיתוח.‬
‫כשהסרטים הגיעו, ראיתי אותם ראשון.‬
‫הבטתי בתמונה ואמרתי, "תמונה מעולה".‬
‫כי הייתה מעולה.‬
‫מאוד ברורה, נקייה, עם רקע מטושטש.‬
‫אחרי שבועיים, "נוטיסיאס" יצאו עם השער הזה‬
‫והכותרת "שאברן מכה שנית" כששאברן בשער.‬
‫וזה היה מהפכני בעיתונאות.‬
‫זו הייתה התמונה שכולם חיפשו.‬
‫- 1997 -‬
‫בקיץ שלאחר מכן, קיץ 96-97,‬
‫מן הסתם עדיין עקבו אחרי סוגיית שאברן.‬
‫חזרנו לפינמר עם מטרה שהצבנו לעצמנו‬
‫שהיא האפשרות האולטימטיבית‬
‫לקבל ראיון עם שאברן,‬
‫"עם כל התוספות" כמו שאומרים,‬
‫עם תמונה, מאמר וכן הלאה.‬
‫חוסה לואיס הגיע בערך ב-15 בדצמבר 1996,‬
‫ואני הגעתי בערך ב-20.‬
‫כשהגעתי, חוסה לואיס אמר,‬ ‫"מקור אמר לי שחלק מהאנשים של שאברן‬
‫ניסו למצוא את הכתובת שלי בבואנוס איירס".‬
‫מבחינתי, מה שהוא אמר היה סוף העניין.‬
‫לא זכור לי באופן ספציפי‬
‫שחוסה לואיס אומר לי "הם מאיימים עליי".‬
‫אני כן יודע‬
‫שהוא לא הרגיש לגמרי בנוח‬
‫עם איך שהדברים הסתדרו‬ ‫אחרי התמונה מהקיץ הקודם.‬
‫הייתה בעיה.‬
‫פעם אחת, כשחוסה לואיס וגבריאל יצאו לסיקור,‬
‫מישהו חתך להם את אחד מצמיגי הרכב.‬
‫לקחנו את הצמיג לתיקון.‬
‫וכשבאנו לאסוף אותו, הבחור אמר,‬
‫"תקשיבו. מישהו עשה לכם את זה".‬
‫גבריאל מיצ'י שמע‬ ‫ששאברן יאכל ארוחת ערב בסטיקייה.‬
‫היה ידוע ששאברן מסתובב עם הרבה מאבטחים.‬
‫גבריאל גם אישר את זה בזמנו‬
‫כשהלך לנסות לראיין אותו‬
‫והייתה לו היתקלות קשה עם המאבטחים.‬
‫זה היה יכול לתת את הרושם‬
‫שיש משהו רציני או שעשוי להיות משהו רציני‬
‫שמתרחש סביב העבודה‬ ‫של צוות "נוטיסיאס" בפינמר.‬
‫ידענו שהמאבטחים של שאברן די אגרסיביים,‬
‫אבל היה לנו אדרנלין להמשיך‬
‫ולחשוף את שאברן,‬
‫וזה היה חזק יותר מהפחדים שלנו.‬
‫אולי זה לא היה הגיוני.‬
‫ואולי, בדיעבד,‬
‫הייתם אומרים, "הם היו משוגעים".‬
‫אבל מה שקרה לחוסה לואיס עוד לא התרחש.‬
‫את שאברן אבטחו חיילים.‬
‫מאות אנשי צבא השתלבו הזה.‬ ‫הם סיפקו שירותים לחברות שונות של שאברן.‬
‫אבל בו-זמנית, 20 או 30 אנשים‬
‫היו חלק מכוח האבטחה האישי של שאברן.‬
‫במעגל הפנימי ביותר היו חברים לשעבר‬ ‫במנגנון הדיכוי של הדיקטטורה הצבאית.‬
‫ערב טוב.‬
‫-ערב טוב, אדוני.‬
‫מר שאברן, במשך שנים שמרת על…‬
‫לא הייתי אומר פרופיל נמוך,‬ ‫אלא פרופיל כמעט בלתי קיים.‬
‫שאברן החידה.‬
‫ועכשיו פתאום,‬
‫אתה משנה את האסטרטגיה. למה עכשיו?‬
‫בלתי אפשרי להימנע מלדבר עליו.‬
‫ולכן בוודאי החליט‬
‫להתחיל לבנות נרטיב משל עצמו לגביו,‬
‫ככוח מנוגד לנרטיב של דומינגו קבאלו.‬
‫דומינגו פליפה קבאלו‬
‫רוצה לגרום לכל הארגנטינאים להאמין‬
‫ש…‬
‫יש פה סרט מאפיה אמריקאי,‬
‫עם מבצר שבו גר מאפיונר,‬
‫עם…‬
‫צבא אבטחה פרטי‬
‫ועם קשרים בממשלה.‬
‫בקיצור,‬
‫מדינה בתוך מדינה.‬
‫שאברן התחיל להופיע בציבור.‬
‫לא אמסור הצהרות. מקרה קבסס מאוד מצער אותי.‬
‫שאברן, למה המאבטחים שלך‬ ‫לא חשודים ברצח קבסס?‬
‫אין לי מאבטחים, גברתי. את רואה מאבטחים?‬
‫את רואה אותם?‬ ‫-כשנכנסת לביהמ"ש, כן.‬
‫באופן מוזר, בזמן שניסה לנקות את שמו,‬
‫הוא אמר או עשה דברים שרק סיבכו אותו.‬
‫ואז הוא התראיין אצל קלרין.‬
‫בשלב כלשהו, שואלים אותך מהו כוח.‬
‫ענית,‬
‫"כוח הוא כשאתה יכול לחמוק מעונש".‬
‫נכון.‬
‫אני תמיד אומר שהמשפט הזה מבהיר מיהו שאברן.‬
‫במילים אחרות, זה המשפט שמתאר אותו.‬
‫ראשית, ללא ספק, מבחינתי,‬
‫כפי שאמרתי, אני לא מוכן להשיב‬
‫לחמישה עיתונאים.‬
‫ושנית, אני חייב להודות בכל הכנות,‬
‫כששאלו אותי‬ ‫על מישהו בעל עוצמה ואמרתי מה שאמרתי,‬
‫חשבתי על קבאלו.‬
‫הוא זה שחומק מעונש.‬
‫ב-9 באפריל 1997‬
‫קיבלתי שיחה מהמגזין בבוקר.‬
‫הם אמרו לי,‬ ‫"נראה שמצאו הפעם קצה חוט אמיתי".‬
‫עברו כחודשיים או שלושה מאז האירוע,‬
‫והסנטור מרטינז מדבר איתי.‬
‫הוא אמר,‬ ‫"אני לא יכול לישון וחייב לדבר איתך".‬
‫"בוא אליי לסן ויסנטה",‬ ‫יש לי שם בית קיט. ונפגשנו שם.‬
‫- דון תומס -‬
‫והוא אמר, "הנהג שלי,‬
‫ביום שבו קבסס נהרג,‬
‫אמר שהוא יודע מי עשה את זה".‬
‫הייתי בהלם.‬
‫אז אמרתי לו, "קרלוס, נעשה משהו".‬
‫"אם הנהג שלך‬ ‫אמר לך את זה, תביא אליי את הנהג".‬
‫"יש פרס של 600,000 דולר."‬
‫"הוא לא רוצה קשר לזה. הוא מבועת."‬
‫הוא אמר שהוא מעדיף‬ ‫לעזוב ולהתפטר מהעבודה פה במחוז.‬
‫הוא לא רצה שום קשר כי הוא ממש פחד.‬
‫אז התחלנו לבדוק איך נגרום לו לדבר.‬
‫בעיטת עונשין לארגנטינה.‬
‫באותו יום היה משחק‬ ‫של ארגנטינה נגד בוליביה.‬
‫אמרתי, "תביאו אותו אליי.‬ ‫בוא איתו. הוא היה הנהג שלך".‬
‫אז הוא הגיע והתחלנו לצפות במשחק,‬
‫שתינו קצת יין ושוחחנו.‬
‫אחרי זה אכלנו ארוחת ערב.‬
‫אכלנו והוא התחיל להשתחרר.‬
‫בסוף הוא אמר שהוא לא רוצה‬ ‫שום קשר לזה, אבל סיפר לי הכול.‬
‫אבל הוא לא ידע שצילמנו אותו.‬
‫דואלדה התקשר למשפחה‬
‫ותכנן להגיע לדולורס.‬
‫הוא התכוון להביא את התיק‬ ‫שכלל את מי שלדעתו היו אחראים.‬
‫אז התחיל כדור שלג,‬
‫כמובן, עם עורך הדין, וקי,‬
‫שפעל נגד קצה החוט של ה"פפיטוס".‬
‫דואלדה אמר לי,‬
‫"חוסה לואיס לא יחזור,‬
‫אבל אומר לך מי רצח אותו".‬
‫והוא אמר.‬
‫המושל היה האדם שהכי רצה לפענח את התיק הזה.‬
‫אפשר היה לראות‬ ‫שזה דחוף לו, בגלל לוח הזמנים הפוליטי,‬
‫במיוחד עם התחלת הקמפיין הנשיאותי שלו.‬
‫אז היה לו אינטרס, להבנתי.‬
‫המעורבות שלו הייתה חשובה,‬
‫בעיקר, בקשר להוספת‬ ‫קצה החוט של נאשמי לוס אורנוס לחקירה.‬
‫לא, יצרתי קשר עם אדם אחד,‬
‫אדם אחד בלבד,‬
‫שאותו ליוויתי‬
‫והוא סיפר לי מה שקרה.‬
‫המידע הצביע על ארבעה אנשים‬
‫שהיו כנופיית לוס אורנוס,‬
‫ושכללה את‬
‫אאוחה,‬
‫רטנה,‬
‫גונזלס‬
‫וברגה.‬
‫והאנשים האלה לקחו חלק לכאורה ברצח‬
‫ולא נבדקו או נחקרו.‬
‫שכונת לוס אורנוס‬
‫נמצאת כעשר דקות ממרכז לה פלטה.‬
‫היא כוללת בעיקר בתים רעועים ואנשים עניים.‬
‫היו אנשים מאזור עני‬
‫שהיו חוליגנים של קבוצת‬ ‫אסטודיאנטס דה לה פלטה.‬
‫הם אפילו התגאו‬
‫בכך שביצעו פשעים נגד אוהדים אחרים.‬
‫היה יותר מעד אחד‬
‫שאמר ששמע אותם מתוודים לגבי הרצח.‬
‫העדים האלה היו קריטיים להוצאת צווי המעצר.‬
‫רטנה, אתה חושב שתשתחרר?‬
‫גונזלס, המשטרה מפעילה עליך לחץ?‬
‫כשהגיע הזמן למסור עדות,‬
‫להפתעת כולם‬
‫כל הגברים הצעירים מלוס אורנוס‬
‫התוודו בהשתתפות ברצח.‬
‫הווידויים שלהם היו חריגים.‬
‫התוודות על פשע אינה רגילה. זה מאוד נדיר.‬
‫- העצורים בתיק קבסס מתוודים -‬
‫הם הודו במילוי משימות קודמות‬
‫ושפעלו בהוראת גוסטבו פרשסו.‬
‫פרשסו היה שוטר שגר בלה פלטה.‬
‫הוא גייס אותם ונתן את ההוראות.‬
‫גוסטבו פרשסו היה סגן המפקד של משטרת פינמר.‬
‫הם אמרו,‬
‫"פרשסו לקח אותנו לפינמר לאיים על עיתונאי".‬
‫למה לקחת את כנופיית לוס אורנוס לחוף?‬
‫אני לא שומע כלום.‬
‫למה לקחת את כנופיית לוס אורנוס לחוף?‬
‫לא לקחתי אותם ככנופיה. לקחתי אותם לחופשה.‬
‫אם לקחת אותם לחופשה, למה רצחו את קבסס?‬
‫תשאלו אותם.‬
‫אבל היית שם.‬
‫לא.‬ ‫-אז למה הם אמרו שאתה הרוצח?‬
‫חשבתם שהם יגידו שזה הם?‬
‫ההאשמה התרחבה אל שוטרים נוספים‬
‫ששיתפו פעולה עם פרשסו.‬
‫- סרחיו רובן קמרטה, משטרת בואנוס איירס -‬
‫היה את קמרטה, שהיה המפקד בוולריה דל מאר,‬
‫שנמצאת ממש ליד פינמר.‬
‫הוא זה ששיכן אותם.‬
‫הוא שכר עבורם דירה.‬
‫ואז הקשר עם לונה עלה.‬
‫הוא עבד בתחנת המשטרה של פינמר‬
‫והשתתף ושיתף פעולה‬
‫במעקב, בזיהוי ובמשימות המקדימות.‬
‫- צפויים מעצרים של שוטרים נוספים -‬
‫המשטרה עצרה גם את סילביה בלאוסקי דה פרשסו,‬
‫שגם היא בלשית‬
‫במשטרה של מחוז בואנוס איירס.‬
‫סילביה בלאוסקי הייתה אשתו לשעבר של פרשסו.‬
‫הייתה להם בת משותפת.‬
‫גם היא הייתה שוטרת‬
‫והתגוררה בלוס אורנוס.‬
‫היא ביקשה מעמיתה שלה‬
‫לחפש את התיק הפלילי של חוסה לואיס קבסס‬
‫במסד הנתונים של משטרת מחוז בואנוס איירס,‬
‫וזה היה חשוד מאוד.‬
‫זו הייתה עובדה שקבוצת לוס אורנוס‬
‫היו מקושרים ישירות למשטרה.‬
‫חוסה לואיס קבסס‬ ‫צילם שתי תמונות מאוד סמליות:‬
‫התמונה של קלודסיק, הפנים של "משטרה דפוקה",‬
‫והתמונה של שאברן על החוף מטייל עם אשתו.‬
‫שתי התמונות הפכו לסמלים.‬
‫כל אחת מהתמונות מייצגת מעגל כוח אחר.‬
‫ולכן חוסר הוודאות הראשונית,‬ ‫האם זה שאברן או "משטרה דפוקה"?‬
‫האזיקים היו מסר מהאשם.‬
‫תבינו. המשטרה הייתה שם.‬
‫מצד אחד היה את שאברן.‬
‫מצד שני,‬ ‫נושא "משטרה דפוקה" היה מאוד רלוונטי.‬
‫קצה החוט הזה הוביל יותר לכיוון דואלדה.‬
‫הצוות של "נוטיסיאס"‬ ‫התקשרו אליי מאוחר מאוד בלילה ואמרו,‬
‫"דואלדה רוצה לדבר איתך, אבל רק איתך".‬
‫אז הלכתי, ובשלב מסוים הוא שאל אותי,‬
‫"מה דעתך? מי עומד מאחורי הרצח?"‬
‫ואמרתי,‬
‫"אני חושב שאלה‬ ‫משטרת בואנוס איירס או אלפרדו שאברן".‬
‫והוא אמר, "לא".‬
‫"הייתי אומר שזה שאברן."‬
‫דואלדה היה צריך בדחיפות‬
‫לחזק את הסברה לגבי שאברן‬
‫בין היתר, בגלל העימות שלו עם מנם.‬
‫אני מקווה שזה לא סתם‬ ‫שעיר לעזאזל כדי שמושל המחוז‬
‫יוכל לפענח את הרצח‬ ‫ולהמשיך בקמפיין הממשלתי שלו.‬
‫לא יאמינו לשום דבר שיגידו. לפחות לדעתי.‬
‫עושים את זה כדי‬ ‫להסיח את דעת אנשים, לשעשע אותם,‬
‫כדי שנחשוב שזה נגמר,‬ ‫אבל אני לא חושבת שזה המצב.‬
‫בשלב זה, מחלקת הערעורים‬
‫שחררה אנשים ממאר דל פלטה‬
‫כשראו שהופיעה קבוצה אחרת‬ ‫שלקחה אחריות למעשה.‬
‫מילותייך הראשונות אחרי השחרור, מרגריטה?‬
‫למה רדרואשו עירב אותך בתיק, מרגריטה?‬
‫למה עשה את זה?‬
‫איך יכולתי לעשות את זה‬
‫אם לא פגשתי אף עיתונאי או צלם בחיים?‬
‫היינו חפים מפשע. צעקנו את זה.‬
‫ועכשיו כולם יודעים שהיינו חפים מפשע.‬
‫אני מקווה, לא יודעת,‬
‫שהאמת תצא לאור במקרה הזה, האמת.‬
‫ככה התמונה המלאה מתחילה להתבהר‬
‫והמעורבות האמיתית‬ ‫של כנופיית לוס אורנוס מוצגת.‬
‫הם התחילו לתת מידע‬
‫שיכלו לדעת רק אם היו שם.‬
‫האנשים מלוס אורנוס אמרו‬
‫שפרשסו ירה בו פעמיים.‬
‫עד אז זה לא היה ידוע כלל‬
‫שחוסה לואיס נורה פעמיים בראש.‬
‫הנתיחה הראשונה זיהתה רק ירייה אחת.‬
‫אז ביקשו דוח נתיחה חדש.‬
‫ובנתיחה השנייה נמצא פצע חדירה נוסף.‬
‫- פצע חדירה שני -‬
‫הם אישרו מה שכנופיית לוס אורנוס אמרו.‬
‫הם אמרו שבדרך חזרה‬
‫לקחו את המצלמה של קבסס‬
‫וזרקו אותה מאחד מהגשרים הרבים שבדרך.‬
‫באותו בוקר שמענו‬ ‫שייתכנו חדשות לגבי המצלמה.‬
‫שידרתי בשידור חי‬
‫ודיווחתי על חיפושי הצוללנים‬
‫ומשטרת מחוז בואנוס איירס.‬
‫התבצעה עבודה מדהימה בלגונה.‬
‫ואחרי אינסוף חיפושים,‬
‫היא בסוף צצה‬
‫ומיד זוהתה על ידי המדבקות שעליה.‬
‫ראינו את המדבקות.‬
‫אפשר לראות את זה בצילום‬
‫וכאן על המצלמה שמצאו.‬
‫הם הפכו אותה וראיתי‬
‫את המדבקות של הילדים של חוסה לואיס.‬
‫עד אז רק תיארנו את המצלמה,‬
‫אבל לא ראינו אותה.‬
‫זה מאוד העציב אותי.‬
‫פתאום קלטתי שזה לא סתם מקרה.‬
‫זה סיפור חיים.‬
‫זה אדם שנרצח‬
‫כי עשה את העבודה שלו במדינה דמוקרטית.‬
‫עם הרבה גבינה מגורדת.‬
‫הרגו אותו ככה סתם.‬
‫לקחו אב מהילדים שלו.‬
‫מקרה קבסס…‬
‫המקרה, נכון?‬
‫זה לא מקרה.‬
‫זה הוא.‬
‫בואו נאמר שהחקירה לאט‬
‫אבל בטוח חושפת את העובדות.‬
‫כולל מי שתכנן את הרצח?‬
‫נראה שהתיק כעיקרון פוענח.‬
‫עכשיו, לפרשסו חייב להיות מניע.‬
‫נערך חיפוש בביתו ונמצאו פריטים שונים,‬
‫כולל יומן פרטי.‬
‫והקשרים בין פרשסו ושאברן מופיעים.‬
‫הקשרים האלה אפילו הוצפנו,‬
‫וזה חשוד.‬
‫למה שיסתירו את הקשר ביניהם?‬
‫וכרטיס הביקור של שאברן‬ ‫נמצא בין חפציו האישיים,‬
‫עם מספרי טלפון בכתב ידו של שאברן.‬
‫היה לנו נגדם נשק קטלני, למען האמת.‬
‫הם לעולם לא היו מנחשים‬
‫שנמצא דבר כזה.‬
‫לדעתי זה המקרה הראשון,‬
‫לפחות בחקירה פלילית‬ ‫של מחלקת החקירות הפליליות של דולורס,‬
‫שבו נבדק קשר טלפוני.‬
‫אולי הם לא היו מוכנים לזה.‬
‫זהו בונקר קאסטלי המפורסם,‬
‫שבו מערכת אקסקליבור נמצאת ופועלת כל יום,‬
‫והיא כוללת את הבלשים‬ ‫בפיקודו של ויקטור פוחלמן.‬
‫מערכת אקסקליבור נבדקה בהצלחה‬
‫בחקירות FBI שונות.‬
‫הם הצליחו לחלץ ולהציג‬ ‫תקשורות טלפוניות בדרך חדשה.‬
‫והם הצליחו, דרך מערכת ממוחשבת,‬
‫למצוא קשרים בין הטלפונים האלה.‬
‫- שיחות יוצאות -‬
‫התקשורות הראשונות‬ ‫של גוסטבו פרשסו מתחילות להופיע‬
‫עם אנשים שונים‬ ‫מתחנת המשטרה של פינמר, וכן הלאה.‬
‫ומספר טלפון מתחיל להופיע שוב ושוב.‬
‫זו הייתה שיחה סלולרית לא מזוהה.‬
‫גילו שהיא רשומה בשם "ברידס".‬
‫ברידס היא חברת אבטחה‬
‫שהייתה חברת האם של כל חברות האבטחה‬
‫בקבוצת שאברן.‬
‫הם גילו שמספר הטלפון‬ ‫של חברת ברידס המפורסמת‬
‫היה בשימוש של גרגוריו ריוס,‬
‫ראש האבטחה בביתו של שאברן.‬
‫- גרגוריו ריוס -‬
‫גרגוריו היה נגד צבאי בדימוס.‬
‫אלפרדו שאברן סמך עליו.‬
‫הקישורים הצולבים של השיחות‬
‫אפשרו לגלות שגרגוריו ריוס‬
‫יצר קשר עם תחנת המשטרה‬ ‫של פינמר יותר מאשר עם כל תחנה אחרת.‬
‫וככל שמועד הרצח התקרב,‬
‫תדירות השיחות התגברה.‬
‫עוד ועוד.‬
‫בימים האחרונים הייתה כמות שיחות אדירה‬
‫שחשפה את הפעילות של מיצ'י וקבסס‬
‫שרק ניסו לצלם תמונה. הם היו סביב הבית…‬
‫ביום שבו התקרבנו לשאברן,‬
‫הטלפון לא הפסיק לצלצל‬ ‫בגלל שיחות מהמאבטחים של שאברן,‬
‫שהיו בדירה שצופה עלינו,‬
‫אל תחנת המשטרה של פינמר‬
‫עם שאברן, פרשסו וכנופיית לוס אורנוס.‬
‫זה היה כמו משחק חתול ועכבר.‬
‫כשהם היו במעקב, עקבו אחריהם.‬
‫זה לא קרה כשכתבנו את המאמר על המשטרה.‬
‫זה קרה כשהתקרבנו לשאברן.‬
‫ואחרי הרצח, כל השיחות נפסקו.‬
‫מרגע הרצח, איש לא דיבר.‬
‫15:45, איש העסקים לשעבר,‬ ‫אלפרדו שאברן, מגיע‬
‫אל בית המשפט הפדרלי בדולורס.‬
‫מהומה אדירה.‬
‫- רגע האמת של שאברן הגיע -‬
‫מבחינתנו, לא היה סיכוי שלא נזמן את שאברן‬
‫כדי לשאול אותו למה,‬
‫כדי שיוכל להגן על עצמו‬
‫ולהסביר לנו.‬
‫הרעיון היה לדעת מה הקשר של פרשסו.‬
‫אלפרדו שאברן מגיע כמובטח.‬
‫ההצהרה הראשונה שלו הייתה אינפורמטיבית.‬
‫היא גם יצרה הלם גדול.‬
‫זו הייתה אחת מהפעמים היחידות‬ ‫שבהן הופיע בבית משפט כדי להעיד.‬
‫אלפרדו שאברן.‬ ‫-שאברן.‬
‫שאברן מן הסתם היה צריך להגן על עצמו.‬
‫הוא היה צריך להראות‬ ‫שאין לו שום קשר לפשע הזה.‬
‫מה תאמר למאקי, שאברן?‬
‫דבר אל המצלמות.‬ ‫-שאברן נכנס.‬
‫אני זוכר את ההצהרה שלו במדויק.‬ ‫היא הייתה מאוד ארוכה.‬
‫הוא נראה מאוד מכבד ומנומס.‬
‫הוא נראה מאוד פשוט,‬
‫מאוד ידידותי.‬
‫הוא התייחס לכולם בכבוד.‬
‫ההצהרה שלו לא השאירה יותר מדי חורים.‬
‫הוא השיב לכל שאלה שנשאלה.‬
‫ונראה היה‬ ‫שהוא מוכן לעבור את הליך הדין הפלילי.‬
‫התרומה של אקסקליבור לחקירה‬
‫הייתה בסופו של דבר‬ ‫אחד מהמרכיבים החשובים בתיק,‬
‫כי היא אישרה את כל מה שהוכחש.‬
‫והרבה יותר מזה.‬
‫- עוד קשר בין שאברן והממשלה -‬
‫ביקשנו את רישומי הטלפונים של כולם,‬
‫בעיקר הטלפונים‬ ‫המקושרים אל אלפרדו שאברן כחשוד.‬
‫חלק הגיעו, ובהם מצאנו‬
‫כמות אדירה של שיחות אל משרד המשפטים.‬
‫התגלה שכמעט כל הקבינט של מנם‬
‫היה בקשר עם שאברן.‬
‫הוא התקשר לתובעים מחוזיים,‬
‫פקידי ממשל, שרים, בית הממשלה…‬
‫זה כבר לא היה תיק‬
‫שבו איש עסקים ללא קשרים פוליטיים‬
‫נתקל בבעיה עם עיתונות.‬
‫- הממשלה מתוודה על קשריה עם שאברן -‬
‫כולם גם ידעו‬
‫שהוא קרוב למנם, שהיה הנשיא.‬
‫הוא ביקר בבית הממשלה.‬
‫למעשה, גם במהלך החקירה היה ביקור.‬
‫הוצאנו צו מעצר ב-20 ביוני,‬ ‫וכמה ימים לאחר מכן נערכה לשאברן קבלת פנים‬
‫על ידי השר הבכיר ביותר בבית הממשלה,‬
‫ראש הקבינט.‬
‫שאברן התקבל בבית הוורוד,‬
‫והצטלם עם אחד מהעלונים‬ ‫שעליהם כתוב "אל תשכחו את קבסס",‬
‫כשתוך כדי כך‬ ‫מתקיימות מחאות ברחוב בדרישה לצדק.‬
‫מה שהם עושים הוא סטירה בפרצוף העם.‬
‫בושה.‬ ‫-גם אתה מוחה?‬
‫בטח, בנאדם.‬ ‫-תצפור!‬
‫האנשים האלה חיו בבועה.‬
‫הם אירחו מישהו שמואשם‬
‫בפשע החמור ביותר‬ ‫נגד הדמוקרטיה הארגנטינאית,‬
‫בבית הממשלה‬
‫שבו גיבו את הטענה לחפות מפשע‬
‫של אדם שנמצא בחקירה‬
‫ושנגדו יש הר של חשדות.‬
‫ברור היה שלא הייתה אף מטרה לפגישה הזו‬
‫מלבד לאותת לציבור שהאדם הזה‬
‫נמצא תחת הגנתה של הממשלה הלאומית.‬
‫רוצח!‬
‫בן זונה!‬
‫רוצח!‬ ‫-רוצח!‬
‫- ריוס העיד ונמצא במעצר -‬
‫העובדה היא‬
‫שעד ספטמבר, כשריוס נעצר,‬
‫מעולם לא הוכרז רשמית‬
‫שבית המשפט הסכים עם ההשערה העיקרית שלנו,‬
‫שדיברה על כנופיה‬ ‫עם קשר כלשהו לשאברן, בין אם ישיר או עקיף.‬
‫…ממחוז בואנוס איירס.‬
‫הנוכחות הקבועה של גרגוריו ריוס,‬
‫ראש מערך האבטחה של אלפרדו שאברן,‬
‫כמתווך בין שני הגורמים,‬
‫יחד עם ההיסטוריה של שאברן,‬
‫יכולות להיות ההשערה המרכזית.‬
‫- שאברן הודה שדיבר עם פרשסו -‬
‫שאברן הודה שנפגש עם פרשסו.‬
‫שאלו אותו למה נפגשו.‬
‫"כי האיש הזה‬ ‫רצה למכור לי מערכת אזעקה עבור פינמר,‬
‫אז אמרתי לו לשוחח עם ריוס‬
‫והוא רצה לאחל לי שנה טובה", וכן הלאה.‬
‫כן, פרשסו הודה בקשר עם שאברן.‬
‫הרגת את קבסס!‬
‫בפגישה שלו עם אלפרדו שאברן, לפני הקיץ,‬
‫הוא אמר שהוא רוצה קיץ שקט,‬
‫מן הסתם, בהתייחסות‬ ‫למה שהוא ראה כהטרדה מצד העיתונות,‬
‫שממנה סבל בקיץ הקודם.‬
‫ראיות התחילו להצטבר‬
‫לגבי המעורבות האפשרית‬ ‫של שאברן בתור המסית לרצח.‬
‫ככל שהראיות הצטברו,‬
‫חוסר הסבלנות שלי, אולי כי הייתי צעיר,‬
‫הביא אותי לומר, "מאקי, יש לנו… הרבה".‬
‫"זה מספיק כדי להוציא צו מעצר. לא?"‬
‫והוא אמר, "תמיד יש זמן לעצור אותו".‬
‫חווינו הרבה חרדה.‬
‫לתיק היו הרבה תקופות של קיפאון.‬
‫נראה היה שזה לעולם לא יתקדם.‬
‫נראה לכם שיש מישהו שלא רוצה שהאמת תתגלה?‬
‫שמעתי את זה בטלוויזיה אתמול. זה תקוע.‬
‫נראה שיש ניסיון טיוח.‬ ‫-כן.‬
‫נראה לך?‬ ‫-כן.‬
‫אמרתי לכם כמה פעמים.‬ ‫-הם לא רוצים שהאמת תתגלה?‬
‫המסית או המוח שמאחורי הרצח‬ ‫פועל להסתיר את זה.‬
‫אז זה אדם חזק מאוד.‬
‫אני מקווה שהרוצחים של חוסה לואיס ייעצרו.‬
‫כשאני אומרת "רוצחים", אני מתכוונת לכולם.‬
‫מי שהגה את הרעיון. מי שהוציא אותו לפועל.‬
‫מי שהשתתף. כולם.‬
‫כולם אומרים את זה. כל העולם אומר את זה.‬
‫אני הולכת ברחוב וכולם אומרים, "זה שאברן".‬
‫כל הזמן ביקשנו לנקוט אמצעים,‬
‫התעקשנו ששאברן ייעצר,‬
‫ייחקר‬
‫וזה לא קרה‬
‫עד שסילביה בלאוסקי הגיעה.‬
‫סילביה בלאוסקי‬
‫הייתה בזמנו אשתו‬ ‫של החשוד המרכזי, גוסטבו פרשסו.‬
‫ב-15 במאי 1998 היא קיבלה החלטה.‬
‫אני לא יודע‬ ‫מה גרם לה לעשות את זה, אבל זה בטח היה קשה.‬
‫להפתעתנו,‬
‫כשהחקירה התקדמה,‬
‫בשלב מסוים הסנגור שלה‬ ‫ביקש שתרחיב את ההצהרה שלה.‬
‫כשהיא עמדה להעיד,‬
‫אני זוכרת במדויק‬
‫את הציפייה לראות אם תדבר או לא‬
‫ומה שתגיד ואיזה מידע היה לה.‬
‫בגלל שהיא הייתה אשתו של פרשסו‬
‫ואחרי שחקרה לגבי קבסס,‬
‫הערכנו שיש עוד מן הנסתר בקשר הזה.‬
‫התכוונתי‬
‫להסביר כמה דברים.‬
‫חשבתי על הרבה דברים.‬
‫ו…‬
‫מה שקרה, קרה,‬ ‫ואמרתי להם מה שאני יודעת. לא יותר.‬
‫- שאברן עומד מאחורי הכול -‬
‫היא אמרה שבעלה סיפר לה את זה.‬
‫זו הייתה בקשה של שאברן.‬
‫גרגוריו ריוס ביקש מהם לבצע את העבודה הזו‬
‫והם נאלצו לעשות אותה.‬
‫- שלא תעזי לפתוח את הפה -‬
‫זה הראה בבירור את הקשר בין פרשסו לשאברן.‬
‫ובאופן מאוד מודע, היא הבהירה‬
‫שההוראה לתקוף את קבסס‬
‫הגיעה מאיש העסקים.‬
‫וזו הייתה אולי ההצהרה החשובה ביותר‬
‫שהובילה לצו המעצר נגד איש העסקים שאברן.‬
‫העדות שלה הייתה כל כך משכנעת‬
‫שהשופט סוף סוף הוציא צו מעצר.‬
‫- הוצא צו מעצר נגד שאברן -‬
‫נערכו פשיטות, ושאברן לא נמצא.‬
‫כשאמרו לי, "הוא נמלט".‬
‫אמרתי, "לא יכול להיות.‬ ‫איך הוא יימלט? הוא צריך להעיד".‬
‫- נערכה פשיטה בביתו‬ ‫של שאברן, אך לא ניתן היה לעצור אותו -‬
‫רצינו לדעת מה קרה.‬
‫למה עשו את זה לחוסה לואיס?‬
‫למה הם עשו דבר כזה?‬
‫- שוב כישלונות בחיפוש אחר שאברן -‬
‫בשלב הזה דואלדה התקשר אליי ואמר, "מה קרה?"‬
‫"לא יודע."‬
‫"מה יהיה בסוף?"‬
‫"המשטרה חייבת למצוא אותו."‬
‫"אתה האחראי על המשטרה."‬
‫"אתה צריך לחפש אותו‬ ‫עם ה-FBI או מה שלא יהיה."‬
‫- שאברן עדיין נמלט והאינטרפול מחפש אותו -‬
‫לא ייתכן ששאברן, כשכל המדינה מחפשת אותו,‬
‫- האינטרפול מחפש את שאברן -‬
‫יהיה במקום שבו הפשיטות מתרחשות.‬
‫כל אחד היה משער‬
‫שעם היכולת, הכוח והקשרים שלו,‬
‫שיוכל להסתתר במקום ללא הסכם הסגרה.‬
‫בעיירות קטנות,‬
‫לא עובר הרבה זמן בלי לקבל מידע.‬
‫בדקנו כל מקור שהיה צריך‬
‫עד ששמענו ששאברן נמצא בחוות סן איגנסיו,‬
‫וכנראה מתכנן בריחה.‬
‫ראיתי תנועה‬
‫שהייתה ההוכחה לכך ששאברן שם.‬
‫נשארתי שם כל הלילה‬
‫ולמוחרת חיכיתי למשטרה.‬
‫מאותו רגע התחלתי לתאר מה קורה.‬
‫בשידור חי מחוות סן איגנסיו.‬
‫הם מחפשים את איש העסקים אלפרדו שאברן.‬
‫ראיתי הרבה ניידות יוצאות.‬
‫וראיתי שהשוטרים מתחילים להילחץ.‬
‫בינתיים בוצעו כמה חיפושים,‬
‫ואפשר לראות אותם בחווה‬
‫שבה השופט מאקי סבור שאיש העסקים נמצא.‬
‫זו הייתה כמו ראיה לכך ששאברן שם.‬
‫אבל הם לא ראו את שאברן.‬
‫הם חיפשו בכל מקום.‬ ‫הסוויטה של שאברן הייתה נעולה.‬
‫הם הכריזו על עצמם מחוץ לדלת הסגורה‬
‫ושאלו אם יש שם מישהו.‬
‫הם לא קיבלו תשובה.‬
‫הם ניסו לפתוח את הדלת.‬
‫וכשהם ניסו…‬
‫נשמעה ירייה מבפנים.‬
‫ממש כרגע,‬
‫כחדשות מתפרצות עבור כל המדינה,‬
‫אנו יכולים לאשר‬
‫שאלפרדו שאברן ירה לעצמו בראש עם שוטגאן.‬
‫- שאברן ירה בעצמו -‬
‫- שאברן התאבד -‬
‫- אלפרדו שאברן נמצא מת, תדהמה אדירה -‬
‫- האם שאברן הוא באמת זה שמת? -‬
‫- ההתאבדות מוטלת בספק -‬
‫בהתחלה היה ספק כי רוב התקשורת‬
‫לא האמינו שזה שאברן. הם לא האמינו לכלום.‬
‫לדעתי הוא חי.‬
‫מתחבא איפשהו?‬ ‫-כן, על בטוח.‬
‫רחוק מאוד מפה, באיזה אי קריבי איפשהו.‬
‫מתחת למיטה.‬
‫בבור ספיגה.‬
‫מאחורי ערימת מזומנים.‬
‫קשה להאמין‬
‫שמישהו עם כל כך הרבה כסף היה מתאבד.‬
‫חצי מהציבור אמרו שזה שקר. ששאברן עוד חי.‬
‫- אנשים עדיין מעלים השערות לגבי ההתאבדות -‬
‫נוצר מיתוס סביב מותו של שאברן.‬
‫- מה קרה לשאברן? -‬
‫אמרו שמישהו החליף את שאברן‬
‫כדי ששאברן יוכל ליהנות‬ ‫מאיזה גן עדן טרופי, אלוהים יודע איפה,‬
‫הרחק מהמשפחה שלו שאהב יותר מכול.‬
‫אם תשאלו כל אחד, "האם לדעתך שאברן מת?"‬
‫הוא יגיד, "לא, הוא משתזף".‬
‫לא חשבתי שזה ייגמר ככה.‬
‫לא חשבתי, אבל זה נגמר ככה.‬
‫הוא קיבל את ההחלטה הזו כי היה מודאג.‬
‫מודאג.‬
‫בקושי 50 אנשים‬
‫הקיפו את ארון הקבורה ובו גופת איש העסקים.‬
‫תכבדו את המת!‬
‫זו עיתונות?‬
‫ואתם רוצים כבוד בשביל קבסס!‬
‫עיתונות מלוכלכת!‬
‫קבסס זכה בכבוד שלנו!‬
‫ואנחנו מכבדים אותו.‬ ‫-אז לי יש כבוד לשאברן.‬
‫הוא זכה בכבוד שלנו.‬ ‫-אתם לא מכבדים אף אחד. אנחנו עובדים.‬
‫כסו את המצלמות שלהם.‬
‫שתקו!‬ ‫-זהירות עם המצלמות, גברתי.‬
‫עוד שלב מסתיים בסיפור החדשותי‬ ‫המזעזע ביותר בתקופה האחרונה.‬
‫היעלמותו של אדם רב עוצמה‬
‫שהחליט לא לעמוד למשפט על פני האדמה.‬
‫- שאברן כתב‬ ‫את מכתבי ההאשמות יום לפני שהתאבד -‬
‫באחד משני המכתבים שהותיר,‬
‫הוא הפליל שני פוליטיקאים.‬
‫- כבודו, אל מול כמות הגינוי האדירה -‬
‫- שמוביל דומינגו פ. קבאלו, -‬
‫- ביחס לפוליטיקאים חסרי המצפון -‬
‫- שמתעקשים להפוך את דואלדה‬ ‫לבעלים על האמת והמדינה, -‬
‫תאריך המכתב הוא יום לפני‬
‫ונחתם למעלה כדי שלא ייוותרו ספקות.‬
‫הוא מתייחס לשני פוליטיקאים‬
‫שהיו לו איתם בעיות תמידיות.‬
‫הוא מסיים ואומר שהוא חף מפשע לחלוטין‬
‫ברצח חוסה לואיס קבסס.‬
‫למה לדעתך שאברן קיבל החלטה כזו?‬
‫כי היה לו כבוד.‬ ‫הוא לא היה יכול עוד להיות עם הגב לקיר.‬
‫יש לו ילדים, משפחה, בדיוק כמו משפחת קבסס.‬
‫הוא לא נתן‬ ‫שיאזקו אותו, בעיקר המושל הבן זונה.‬
‫הוא ארגן הכול.‬
‫אבל אנחנו רוצים לדעת מי הרג את העמית שלכם,‬
‫מר חוסה לואיס קבסס‬
‫ומה היו המניעים‬
‫שהובילו את מר שאברן לקחת את חייו.‬
‫כל זה נחקר.‬
‫זה משהו‬
‫שיהפוך את הסיפור הזה‬
‫לאחד מהפרקים‬ ‫האפלים ביותר בהיסטוריה הלאומית.‬
‫האמת היא שהייתי מאוד סקפטי בהתחלה.‬
‫כולם אמרו, "אדם כמו שאברן לא יתאבד".‬
‫אחרי חקירת הנושא,‬
‫שיחות עם עדים‬
‫והתבוננות וחקירה של השינויים‬ ‫שחלו בסביבתו אחרי הרצח,‬
‫השתכנעתי שהוא התאבד.‬
‫השאלה הייתה למה.‬
‫שאברן התאבד פשוט כי עמדו לעצור אותו.‬
‫זה לא בהכרח אומר שהתאבד כי היה אשם.‬
‫ממשלתו של מנם הגנה‬
‫על החפות של אלפרדו שאברן ממש עד הסוף.‬
‫נראה היה ברור שמישהו הפסיק להגן עליו.‬
‫מישהו אמר, "זמנך הגיע".‬
‫לא הייתה דרך לגרום לאנשים להבין‬
‫שגם עשירים עשויים להתאבד.‬
‫גם אנשים בעלי עוצמה‬ ‫מוצאים את עצמם לפעמים עם הגב לקיר.‬
‫לדמיין את עצמו באזיקים‬
‫מול כולם,‬
‫בכלא במחוז בואנוס איירס,‬
‫מחוז שהמושל שלו הוא אדוארדו דואלדה,‬
‫היה משפיל ומסוכן.‬
‫אני נוטה לכיוון תאוריית ההתאבדות‬
‫שקשורה לפרופיל פסיכולוגי ספציפי‬ ‫כמו זה של שאברן.‬
‫- 14 בדצמבר 1999 -‬
‫נראה היה כאילו שדולורס חזרה בזמן.‬
‫העיר שוב מלאה בניידות משטרה וסוהרים‬
‫כמו בתחילת המקרה, לפני שלוש שנים.‬
‫מה עבר בראש של נורמה וחוסה‬
‫כשישבו באותו חדר קטן‬
‫בזמן שרוצחי הבן שלהם‬
‫מחכים לגזר הדין?‬
‫כולם ידעו שהציבור‬
‫מחכה שזה ייפתר‬
‫ובדרך היסודית ביותר שניתן.‬
‫בבקשה, אני רוצה‬ ‫את רשות הדיבור כי דיברתם עליי.‬
‫כן, עכשיו…‬
‫לומר שאני יכול…‬ ‫-כן.‬
‫זה היה הלם,‬
‫לראות אותם פנים אל פנים.‬
‫אחד מהם בהה בי, מתגרה בי, אני זוכר.‬
‫חנרל מדריאגה, באותו שם,‬
‫מחוז בואנוס איירס,‬
‫ב-25 בינואר 1997,‬
‫בשעה 08:20…‬
‫היה כיסא ריק,‬
‫כי, לצערנו, לא תפסנו את המוח‬
‫שהורה לראש האבטחה שלו‬
‫להיפטר מכל העיתונאים בקיץ.‬
‫אלפרדו שאברן.‬
‫התגלה שבתוך הבור,‬
‫פונה הלאה מהכביש, היה רכב.‬
‫רכב שנשרף לחלוטין.‬
‫חיפשנו הסברים‬
‫ואת האחראים‬ ‫לרצח המחריד של חוסה לואיס קבסס.‬
‫וריח הדלק עמד באוויר.‬
‫מה שהם עשו לו, התהליך,‬ ‫איך שהתייחסו אליו ושרפו אותו…‬
‫רצינו הסבר.‬
‫- מחלקת הערעורים -‬
‫נא לרשום בפרוטוקול את דברי העד מיצ'י.‬
‫בשעות הבוקר המוקדמות ב-25 בינואר,‬
‫סיקרנו את המסיבה של אנדראני.‬
‫הדבר ההגיוני היה‬ ‫לעזוב את המסיבה יחד עם חוסה לואיס.‬
‫אני כל הזמן חושב על זה‬ ‫שאם היינו עוזבים יחד,‬
‫שנינו היינו גומרים ככה.‬
‫אין לי ספק לגבי זה.‬
‫מה שהם מתארים זה שהם היו במסיבה,‬
‫אבל הם לא חטפו את קבסס שם,‬
‫שזה מה שכולנו הנחנו שקרה.‬
‫הם עקבו אחריו.‬
‫הם התקדמו לעבר הדלת של חוסה לואיס,‬ ‫וכשחוסה לואיס הגיע הביתה, הם תפסו אותו,‬
‫עם אקדחים, מן הסתם. הם תפסו אותו מאחור.‬
‫הם הכו אותו והכניסו אותו לרכב שלנו,‬
‫הפורד פיאסטה הלבנה.‬
‫הוא היה לא יותר‬ ‫משבעה או שמונה מטרים מאשתו.‬
‫אולי אם היה צועק,‬
‫או משמיע אזהרה כלשהי‬
‫או איזה סימן שהוא בסכנה‬
‫אשתו הייתה רואה אותו.‬
‫הם נסעו איתו בכביש אל הבור בחנרל מדריאגה.‬
‫ידענו שחוסה לואיס ספג הרבה פציעות,‬
‫וזה אומר שהוא עונה בדרך.‬
‫הם הכו אותו.‬
‫פרשסו יצא מהמכונית, הוא ניהל את כל הפעולה.‬
‫הם הוציאו את חוסה לואיס.‬
‫פרשסו מצמיד אותו לקיר האחורי של הבור‬
‫ויורה בו פעמיים בראש.‬
‫אחרי שירה בו,‬
‫הוא גם מחליט להצית את המכונית‬
‫בבור שבו המכונית נמצאה.‬
‫גוסטבו פרשסו תיאם את החטיפה של חוסה לואיס.‬
‫הוא עשה את זה‬ ‫בהוראת גרגוריו ריוס, ראש האבטחה של שאברן,‬
‫ובהוראת אלפרדו שאברן.‬
‫כשהם יצאו מהבור,‬
‫כנופיית לוס אורנוס‬ ‫מציינים שיחה שפרשסו עשה.‬
‫נראה שפרשסו התקשר אל לונה בטלפון‬
‫ואומר, "יום הולדת שמח".‬
‫מה שמוזר הוא שזה לא יום ההולדת של לונה.‬
‫אני מניח שזה אומר, "המשימה הושלמה".‬
‫יום טוב.‬
‫ב-2 בפברואר 2000, גזר הדין סוף סוף התקבל.‬
‫נקבע גזר הדין לכל הרוצחים.‬
‫גוסטבו דניאל פרשסו‬ ‫נשפט למאסר עולם ללא חנינה.‬
‫גרגוריו ריוס,‬
‫בתור המסית לפשעים…‬
‫הוא קיבל עליהם מאסר עולם.‬
‫מאסר עולם ללא חנינה לכל מי שהיו שוטרים‬
‫ומאסר עולם לכל האזרחים.‬
‫העונש המרבי בדין הפלילי‬
‫ניתן לשוטרים לשעבר, גוסטבו פרשסו,‬
‫סרחיו קמרטה ואניבל לונה.‬
‫לשלושת השופטים לא היה חשוב מי לחץ על ההדק.‬
‫היה חשוב להם שכולם היו שם,‬
‫כלומר, כולם השתתפו ברצח.‬
‫- מאסר עולם לרוצחי קבסס -‬
‫והתחלתי לבכות. זה ממש כאב.‬
‫לא רק שכעסתי, הלב שלי נשבר.‬
‫אבל אני מאוד כועסת ואני שונאת אותם.‬
‫רוצחים!‬
‫קיבלתם מה שמגיע לכם!‬
‫ארגנטינה!‬
‫- דצמבר 1999 -‬
‫בדצמבר 1999 נערכו הבחירות‬
‫ולא דואלדה ולא מנם ניצחו.‬
‫דה לה רואה ניצח.‬
‫דון פרננדו דה לה רואה.‬
‫לדעתי האמת לגבי אופן הרצח של קבסס‬
‫שינתה את משמעות הפוליטיקה העתידית.‬
‫למרות שזה היה פשע,‬
‫החשיבות שלו‬
‫הפכה אותו לאירוע פוליטי מכריע.‬
‫זה היה סוף הקריירה הפוליטית של המושל.‬
‫לא רק שהפסיד בבחירות,‬ ‫אלא גם הפסיד את עצמו.‬
‫הוא לא היה יכול להמשיך‬ ‫בשאיפות הפוליטיות שלו.‬
‫הציבור התחיל לראות את השחיתות‬
‫ועד כמה הפוליטיקה בזויה,‬
‫והם גם הבינו עד כמה הם חסרי הגנה.‬
‫צדק!‬
‫קבסס!‬ ‫-כאן!‬
‫המחאות בעקבות הרצח של חוסה לואיס‬
‫הפכו למשהו אחר.‬
‫הרצח ייצג את כל העוולות‬
‫שהיו בחברה הארגנטינאית.‬
‫לפני הרצח של קבסס,‬
‫בוצעו מעשים נוראיים אחרים,‬
‫כמו הרצח של מריה סולדד מוראלס,‬
‫- 1990 -‬
‫הפיגוע בשגרירות ישראל‬ ‫ובבניין הקהילה היהודית בארגנטינה,‬
‫- 1994 -‬
‫רצח החייל קרסקו,‬
‫הפיצוץ בריו טרסרו,‬
‫מותו של קרלוס מנם הבן‬
‫בנסיבות מאוד זדוניות.‬
‫כל זה הפך לקש ששבר את גב הגמל‬
‫והציבור אמר, "די".‬
‫אחרי קבסס, היו עוד מקרים רבים אחרים‬
‫שבהם הציבור יצא לרחובות בדרישה‬
‫לשינוי תוצאת האירועים האלה. כמה פעמים.‬
‫- דצמבר 2001 -‬
‫- אל תשכחו את קבסס -‬
‫רצח חוסה לואיס קבסס‬ ‫גילם בתוכו את כל החוליים של ארגנטינה.‬
‫לאור האירועים, גזרי הדין לא היו קלים,‬
‫אבל אכיפת גזרי הדין הייתה קלה,‬
‫כי הרוצחים השתחררו מוקדם.‬
‫כמה שנים לאחר מכן, פסיקה מבישה‬
‫של בית הדין לערעורים של מחוז בואנוס איירס‬
‫קיצרה את גזר הדין,‬
‫ואחרי זה,‬ ‫בתוך זמן קצר, שבעה או שמונה שנים,‬
‫הם התחילו להשתחרר,‬
‫וכולם חופשיים היום.‬
‫הם סכנה לציבור.‬
‫- אל תשכחו את קבסס -‬
‫לעולם לא עוד.‬
‫מי ייתן ואף הורה‬ ‫לא יתאבל עוד על ילדיו כמונו.‬
‫לפעמים יש לי הרגשה‬ ‫שהוא יפתח את הדלת ויאמר,‬
‫"אימא, לא אותי שרפו. אני פה".‬
‫הייתי רוצה שיכירו את חוסה לואיס‬
‫בזכות מי שהיה.‬
‫ולא בגלל מה שקרה.‬
‫לא בגלל זה.‬
‫הוא לעולם לא היה מדמיין מה המוות שלו גרם.‬
‫הוא היה אדם רגיל.‬ ‫הוא כתב את המאמרים שביקשנו ממנו‬
‫ועשה את המיטב.‬
‫הוא עשה את העבודה שלו‬ ‫ודברים אחרים בצורה הכי טובה שיכול היה.‬
‫זה הזיכרון שלי ממנו.‬
‫הזיכרון של חוסה לואיס קבסס הוא קצת כמו‬
‫מוזיקת רקע שמתלווה אליי בחיים.‬
‫בכל יום בחיים, גם אם רק לרגע,‬ ‫אני זוכר את חוסה לואיס קבסס.‬
‫הוא לא גיבור או קדוש.‬
‫הוא שיעור.‬
‫דוגמה לטוב ורע,‬
‫כמו דוגמה‬
‫למשמעות של עיסוק בעיתונאות והמטרה שלה.‬
‫עבורנו, העיתונאים,‬
‫שנכנסים לחיים של אנשים ויוצאים מהם,‬
‫כשמשהו קורה,‬
‫כשיש יום שנה,‬
‫זה דבר אחד.‬
‫כשאתה שם, קרוב למשפחה שסובלת,‬
‫אתה מבין שמה שמבחינתנו הוא חדשות,‬
‫הוא עבורם טרגדיה שהם חיים מדי יום.‬
‫וזו הצלחת החסרה על השולחן…‬
‫הבגדים שההורים שלו שמרו במשך שנים‬
‫כדי לזכור אותו.‬
‫זו ההיעדרות הנוראה שנוכחת אצלם בכל יום.‬
‫זה לא רק חדשות.‬
‫אלה אנשים. אלה סיפורים.‬
‫וזה יכול להיות כל אחד מאיתנו.‬
‫לאלה שאהבו את חוסה לואיס,‬
‫מן הסתם, עבורנו ההיעדרות שלו כואבת מאוד.‬
‫אבל עבור הרוצחים שלו,‬
‫הנוכחות שלו תמיד תכאב.‬
‫- אנדרטה לזכר חוסה לואיס קבסס‬ ‫הבור בחנרל מדריאגה -‬
‫- כנופיית לוס אורנוס,‬ ‫גונזלס, אאוחה, -‬
‫- ברגה ורטנה, -‬
‫- נשפטו למאסר עולם. -‬
‫- הם השתחררו בין השנים 2004-2007,‬ ‫תוך ניצול חוק קיצור המאסר שנקרא "2x1". -‬
‫- רטנה מת בכלא ב-2001 -‬
‫- ריוס, מפקד המשטרה גומז -‬
‫- והשוטרים פרשסו, לונה וקמרטה‬ ‫נידונו למאסר עולם ללא חנינה. -‬
‫- הם קיבלו הקלות שונות‬ ‫וכולם שוחררו לבסוף. -‬
‫- השוטר קמרטה‬ ‫מת בכלא בדולורס ב-2015 -‬
‫- השוטרת לשעבר בלאוסקי זוכתה, -‬
‫- אבל נשפטה לארבע שנים בכלא -‬
‫- על הונאה הקשורה לרכב ששימש ברצח -‬
‫- היא ריצתה את עונשה‬ ‫ושוחררה בפברואר 2000 -‬
‫- בזמן מאסרו פרשסו למד משפטים. -‬
‫- ב-2017 הוא שוחרר על תנאי. -‬
‫- תלונותיהם החוזרות של משפחת קבסס‬ ‫מנעו ממנו לעבוד באופן מקצועי -‬
‫- עד לריצוי עונשו המלא. -‬
‫- 25 שנים אחרי הרצח של חוסה לואיס קבסס, -‬
‫- איש מהמעורבים ברצח אינו בכלא. -‬
‫- משפחתו ממשיכה להיאבק‬ ‫לשימור זכרו ונגד התחמקות מעונש. -‬
‫- לזכרו של חוסה לואיס קבסס, 1961-1997 -‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬