Downloaded from YTS.MX
Det sägs att man kan leva hela livet i ett tigerområde-
Official YIFY movies site: YTS.MX
utan att se en tiger.
De är hemlighetsfulla, skygga och oförlikneliga rovdjur.
Tigrar dominerar över allt annat i skogen.
Den här honan letar efter något att äta.
Men hon har inte oddsen med sig.
För var tionde försök lyckas hon fälla ett byte en gång.
Hennes byte har ett övertag.
Sikahjortar blir lätt skrämda.
För att kunna fånga ett snabbt djur måste tigerhonan komma nära.
Kamouflage räcker inte helt och hållet.
Hjortar är uppmärksamma på alla ljud, dofter och rörelser.
Den här gången är de inte värda hennes energi.
Hon måste spara på krafterna.
Särskilt i det här vädret.
Hon är mamma och måste skaffa mat till två ungar.
En hane och en hona som är ungefär ett år gamla.
Båda två är långt ifrån självständiga.
De här ungarna har tur.
Deras mor är expert på att jaga. De kommer inte att svälta.
Snart måste de lära sig att jaga på egen hand.
En ordentlig måltid om dagen för det här är Rysslands Fjärran Östern.
Det är inte ovanligt att det blir minus 30 grader här.
I tusentals år har sibirisk tiger, även känd som amurtiger-
levt i det sydöstra hörnet av Ryssland.
35 000 kvadratkilometer har avsatts till djurreservat-
i den icke exploaterade bergskedjan Sikhote Alin.
Även känt som Tigerparadiset.
Här kryllar det av vildsvin och sikahjort i skogarna.
Min familj har levt i den här skogen i flera generationer.
Vi är en tigerfamilj.
Reservaten är våra sista fästen.
600 tigrar lever i Rysslands Fjärran Östern.
Vi är störst av alla vilda katter.
Katter som behöver utrymme för att röra sig och jaga.
Särskilt om man är en dominanshane som jag.
Jag delar mitt revir med flera honor.
En av dem är tigrinnan. Modern till våra ungar.
Snart får de här ungarna ge plats åt nya ungar.
Den unga hanen får ströva runt till han hittar sitt eget paradis.
Sökandet kan vara farligt.
En del katter strövar så långt att de lämnar reservatets trygghet.
En stor risk för en ung tiger.
För några årtionden utrotades nästan tigrarna på grund av jakt.
Människor fångade och sålde ungar till djurparker och cirkusar.
De vuxna drabbades ännu värre.
Många av oss dödades av specialbrigader.
Vi minskade till 30 individer.
Människan var fienden.
Idag ser det annorlunda ut.
Tigrar är fridlysta över hela världen.
Skyddet innebär en ökändhet.
De här forskarna ska studera vårt beteende.
Vi är en karismatisk megafauna.
De sätter ut kameror runt om i min skog.
De vill veta olika saker.
Som hur vi kommunicerar.
I vilken ålder lär sig ungarna att jaga? Visst är de gulliga?
Hur stort område behöver tigrar?
Hur många av oss befinner sig i området?
När är vi mest aktiva?
Hur ofta doftmarkerar vi till andra tigrar?
De vill veta om vi flyttar på oss som människor verkar göra.
Det har tagit 80 år-
för vårt bestånd att återhämta sig.
Men det finns en hake.
Ju fler tigrar som överlever, desto större område behöver vi.
Det finns en gräns norröver innan födan börjar bli knapp.
Det är bättre att stanna bland mångfalden av andra djur.
Bergskedjan Sikhote Alin är unik på det sättet.
Både subarktiska och subtropiska arter kan leva här-
och har gjort området till sitt hem.
Vem, eller vad, vill inte leva i det här urparadiset?
Häckande terpsiphonepar kommer hit i maj från Sydostasien.
Bördan att uppfostra ungar delas mellan föräldrarna.
Det är ovanligt att se fågeln.
Men det finns gott om sikahjort. Särskilt i den södra delen.
Efter en lång vinter är hjortarna undernärda.
De släcker inte bara sin törst.
Hjortarna letar efter viktiga mineraler i leran-
som kompletterar deras kost bestående av gräs, löv, svampar och ormbunke.
De känner av min närvaro.
Och det finns även en unge.
En av dem varnar de andra.
Nu vet åtminstone flocken vem som bestämmer här.
Det är min unga bock nu.
Jag ska äta rejält innan jag gömmer kadavret.
Gömma det för asätare.
Ungarnas mamma skulle dela bytet med dem.
Jag delar inte med någon om jag ska behålla kronan.
Maten gör mig sömnig.
Dags för en skön tupplur.
I resten av Ryssland är det björnar som är toppkonsumenter.
Björnar är några av världens mest anpassningsbara däggdjuren.
De är omnivorer som äter bär, ägg och små däggdjur.
Och under period bjuder floden på stora mängder lax.
Var fjärde år är toppen för laxens lek.
Ett stort antal fiskar dyker i de övre delarna av vattendragen.
Där ynglar de av sig innan de dör.
Tigern behöver bara hämta den färdiga måltiden.
Jag gillar möjligheten att lägga på fett inför vintern.
För uppe i bergen är det inte överflödens tid varje år.
En dålig skörd drabbar oss katter lika mycket som med andra djur.
En del tigrar kan jaga en björnunge.
Eller letar mat där människorna bor.
Det är då som det blir problem.
Tråkiga saker inträffar när tigrar lämnar skogen.
Någon blev fångad på bild.
Katter mot hundar.
Samma gamla visa.
Tigern måste ha varit hungrig.
Byn Kutusovka ligger i bergens västra del.
Strax utanför tigerreservatet.
Runt hundra personer och nu även några färre husdjur bor här.
I går natt tog en tiger en ny hund som var fastkedjan på gården.
Juri Kolpak och hans team med tigerexperter ska utreda det.
Kolpaks team samarbetar med myndigheterna-
och Amur Tiger Center som är en djurskyddsgrupp.
Deras uppdrag är rätt enkelt.
De ska minska konflikter mellan tigrar och människor.
Inte mycket att gå på. Ett halsband och några pälstussar.
Det var inte jag.
Hoppas att det inte är någon tiger i min familj.
Ingen vill att en sån här attack ska inträffa igen.
Kolpak och hans killar är rätt bra på att hitta oss.
Teamet skapar en profil över problemtigern-
baserat på bevis som de hittar.
Jag vill också veta vem det var.
Hösten har kommit till tigerns land i Ryssland.
I början är den mild.
Mina ungar är nästan två år nu.
Deras mamma ska snart sluta ge dem mat.
Det är en signal som visar att de måste klara sig själva.
Hanen är inte så liten längre.
Hans syster hamnar redan i skuggan.
Det besvärar mig inte att honan håller sig nära sin mamma.
Men hanen måste härifrån.
För oss handlar reviret om allt.
Utan det klarar sig tigern inte länge.
Att hitta mark utan någon innehavare blir min sons största utmaning.
Med lite tur kommer hans första år som självständig bli frikostigt.
Om träd kunde kommunicera med varandra-
skulle den ryska Fjärran Östern vara som en opera.
Ett träd här känner till alla delar: Koreatallen.
Varje år får de sina speciella frukter: Tallkottar.
Vart fjärde år exploderar det. Alla drar nytta av det.
Vildsvin som vill lägga på sig fett inför vintern frossar i sig.
Människor gillar koreansk furu och nötter så mycket-
att de beskyddar träden precis som de beskyddar oss tigrar.
Sibirisk jordekorrar utforskar också tallar.
I soliga sluttningar ger manchurisk ek också rikligt.
De täcker marken med ekollon.
Gåvorna regnar ner från träden.
Det innebär att antalet hjortar ökar.
Det är goda nyheter för tigrar.
I min del av tigerparadiset finns ett avskilt flodbäcken.
En del kallar området för ryska amazonas på grund av djurlivet.
Inte bara fyrbenta sådana.
Här lever även udeghefolket, ett jägar-samlarfolk-
som lever på det som växer under lövverket.
Jag känner igen den personen.
Klim kommer hit varje år. Han jagar småvilt.
Sobel på grund av dess päls.
Jag har ingen nytta av ett sådant litet djur.
Men de trivs i kylan.
Klim anstränger sig för att fånga dem.
Kolla vad uppslukad han är av sin anordning.
Rätt klumpig.
Människor kan inte bara bita sitt byte och knäcka deras nacke.
Klim måste vänta till vinter för att en sobel ska ta betet.
Udeghefolket har levt i ryska Fjärran Östern i århundraden.
Men tigrarna kom hit först för tiotusentals år sen.
Klim vet att vi aldrig är långt bort.
Han kollar hur längesen en av oss gick förbi.
Klims gyllene regel är att undvika tigrar.
Vintern kommer snabbt. Nästan över en natt.
Vad har vi här?
Min son ska testa sina nya jaktkunskaper.
Under den kalla vintern i Rysslands Fjärran Östern-
måste alla djur kämpa för sin överlevnad i den djupa snön.
Min son, den unga hanen, är en av dem.
Han måste fälla ett byta annars fryser han ihjäl.
Du ska inte tro att det är lätt att fälla ett byte.
Hjortar har fantastiska reflexer.
En ändrad vindriktning kan avslöja tigerns lukt.
Ser de min unge, eller känner hans lukt, är det kört.
Hjortarna var för snabba.
Min son har inte råd att förlora kalorier på att springa efter.
Han kommer att lära sig.
Stora områden med orörd skog-
vara tillräckligt för en ung hane att skapa ett revir på.
Men området måste tömmas på andra starka-
och friska hanar som styr.
Likt konungar kontrollerar vi gränserna till vårt område.
Vår doft fungerar som skyddsräcke-
för att skydda vårt revir, våra bytesdjur och honor.
Inga ynglingar ska bråka med oss gamlingar.
Budskapet är tydligt: Allt är mitt!
I december är floderna istäckta.
När isen är tillräckligt tjock kan Klim jaga.
Jag låter honom ta några djur.
Men Klim fokuserar på det som han kan tjäna pengar på.
Sobelpäls, fisk, bär och medicinalväxter.
Han är för fokuserad på sina fällor för att störa en tiger.
Några av oss jagar i området. En av mina honor och jag.
Vi fäller 60-70 djur per år.
Mestadels hjort, älg och vildsvin.
Klim noterar var vi befinner oss.
Jag håller också koll på honom.
Vi har tur för det råder inte konflikt mellan människor och tiger här.
Klim vet att han inte ska ta mat från tigrar.
Det är tabu.
Han tror att det bringar otur att döda en tiger.
Under årens lopp-
har Klims folk trängts undan. Det är likadant för tigrar.
Vi hade inte haft den här vildmarken utan udeghe-folket.
Det är skydd för oss båda. Våra öden är sammanflätade.
Udeghe och tigrar: båda två vill ha kvar vår suveränitet.
Här kommer en av mina honor och gör det som hon är bäst på.
Den här jägaren kan sin sak.
Och hur hon ska få vad hon vill ha.
Nja, ja...
En unghjort.
Den går och betar ensam.
Hon är inte med flocken.
Finns det något bättre...
...för en hungrig tigerhona?
Hennes starka käkar avslutar jobbet.
Vilken fällning.
Hon måste gömma sitt pris så att hon kan äta av det i fler dagar.
För den arktiska kylan är hård mot alla.
Det gäller även de här kråkorna.
Min tigerhona bryr sig inte om några högljudda tigrar.
Hon har gott om kött.
Kadavret ger henne och hennes vänner mat i ett par dagar.
Ben, blod och allt.
Kusten är klar.
Middag!
På avstånd ser kråkor inte stora ut.
Såvida man inte är en vessla.
Han kommer att lista ut hur han kan få en del av kakan.
Lägg av!
På andra sidan av den vad vackra bergskedjan Sikhote Alin-
har min unga son gått västerut i sökandet efter sitt område.
Han vet inte om det men han har gått över reservatets gräns.
Han har aldrig sett en människoby.
Det här kan sluta illa.
Det låter och luktar konstigt.
Det kan bli vår undergång om de fortsätter avverka så många träd.
Hundens luktsinne är intakt.
Han är den förste som känner lukten av inkräktaren.
Nej.
Det är min son.
Den unge hanen ska få känna av civilisationen för första gången.
Och nu ser människorna honom.
Jag önskar att det var en annan katt som letade mat.
Han är mitt kött och blod.
Skönt, han kom undan.
Alla tigrar gör inte det.
För varje år sprider sig människan ut sig över vilda områden.
För oss tigrar leder kontakt med människor...
...till tragedi.
Vår päls och våra ben säljs fortfarande på svarta marknaden.
God morgon, Kutusovka.
Inte mycket att berätta om.
Såvida man inte är hund.
Ytterligare en hund har dödats.
Det är nästan för lätt när de är fastkedjade.
Kolpak och hans tigerspecialister tror att en tiger har varit framme.
De gillrar en fälla.
Fällan aktiverar en radiosignal som varnar teamet-
så att de kan söva djuret så fort som möjligt.
Det är åtminstone planen. Hoppas att det inte blir min son.
I stugan jämför männen bilder-
från åtelkamerorna som de har satt upp runt byn.
En hona dyker upp ofta.
Vem är hon?
Hon är inte en hona från gruppen.
Hela byn är på sin vakt.
I den gamla kampen mellan katt och hund är det ingen match.
Natten tillhör tigern.
Vi är tysta och smyger.
Vi attackerar dig när du minst anar det.
Som vanligt är det hundarna som larmar.
Dagen därpå vaknar byn upp till nya hemska nyheter.
Två hundar har dödat.
En blev uppäten på plats.
Människorna samla ihop de få ledtrådarna.
Allt tyder på att tigerhonan är tillbaka.
Det verkar som om hon fortfarande härjar fritt.
Kolpak och hans tigerteam beger sig till närmaste skog.
Storleken på tassavtrycken bekräftar att det är honan.
Jag har sett det här förut.
Människorna ska försöka fånga och söva henne.
Hon vet att de letar efter henne.
Människorna närmar sig försiktigt den mystiska tigerhonan.
Djur och människa - båda två väntar på det perfekta ögonblicket.
Träff.
Hon har träffats av en pil.
Hon faller snart.
Jag vet inte vilken familj den här tigerhonan tillhör.
Hon verkar ung, vilket är goda nyheter.
Om några månader flyttas hon till ett vildmarksområde i väster.
Långt bort från problem.
Hon kommer inte leva länge som på ett zoo, men hon är fri.
Våren är alltid välkommen i amurtigrarnas land.
Skogen får återigen färg och nya ljud hörs.
Till och med sång.
Djur som de här dybowskii rana ger ifrån sig musik hela livet.
Under två veckor i maj-
slår de neonfärgade blommorna i rododendronbuskarna ut.
Området runt floden blir som ett edens lustgård.
Det är inte så konstigt att min son lockas till platsen.
Det är nedströms från mitt område. Inte alltför nära.
Det kan bli perfekt att bosätta sig på bortsett från en sak.
Vinden för med sig ett budskap.
En annan dominanthane bestämmer här.
Min son har lärt sig sin läxa.
En kamp mot den kraftfulla främlingen kan leda till döden.
Framtiden för Rysslands tigrar avgörs hos människorna.
I september i Vladivostok som är största staden i tigerlandet-
anordnas Tigerdagen av staden och Amur Tiger Center.
Den största festivalen för den vilda katten i hela världen.
Amurtigern.
Det är bra.
När de här barnen blir vuxna kommer vårt öde vara bestämt.
Det är naturens paradox.
I områden där stora rovdjur trivs funderar hela systemet.
Precis som du behöver vi plats att ströva runt på och dra oss undan.
Det är det enda sättet för oss att sköta vårt-
utan att någon ser men med ett övertag.
Allt börjar med skogen.
De här träden står för mycket föda.
Mat som lockar terpsiphone-
att varje sommar äta insekter och växter.
Amurjärpen är inhemskt.
Den äter granbarr på vintern.
Den byter till lärkträd under de varmare månaderna.
Våra vildsvin har stora familjer.
De finns i överflöd.
Apropå överflöd.
När sikahjorten blir brunstig vet vi att vintern är över.
Vildsvin och hjort är tigerns favoritföda.
Det gäller även den utrotningshotade amurleoparden.
Och lodjuret.
Skydda tigrar och marken som vi lever på.
Det skulle rädda även de andra djuren.
Under alla år i reservatet-
har jag sett många djur komma tillbaka.
Det är en vacker berättelse.
Vad gäller min son som vi har hållit koll på-
börjar hans långa och riskfyllda resa ge resultat.
Han har gått långt västerut och norrut från platsen där han föddes.
Och nu har han kommit hit.
Ingen annan hane gör anspråk på dalen. Den är hans.
Välkommen till området.
Han har tur för det råkar leva en ung hona här.
Den här hanens del av paradisen ser plötsligt mer lovande ut.
Urskog, gott om bytesdjur, inga rivaler samt en ung tigerhona.
Inte illa.
Inte alls illa.
Text: Dan Jönsson