Downloaded from YTS.MX
On mahdollista elää koko elämänsä maassa, jossa on tiikereitä-
Official YIFY movies site: YTS.MX
näkemättä yhtäkään.
Tiikerit ovat salamyhkäisiä ja yksinäisiä saalistajia.
Ne hallitsevat koko metsää.
Tämä naaras etsii jotain syötävää.
Valitettavasti sillä ei ole onni matkassa.
Tappo onnistuu vain kerran kymmenestä.
Saaliilla on etulyöntiasema.
Japaninkauriit säikähtävät helposti.
Tiikerin on päästävä lähelle saadakseen kiinni näin nopean eläimen.
Suojaväri auttaa pääsemään vain vähän lähemmäs.
Kauriit tarkkailevat jokaista ääntä, hajua tai liikettä.
Tiikerin ei kannata tuhlata energiaa kauriisiin.
Sen täytyy säästää energiaa.
Varsinkin tällaisessa säässä.
Emolla on kaksi pentua ruokittavana.
Uros- ja naaraspentu ovat noin yksivuotiaita.
Itsenäinen elämä on vielä kaukana.
Nämä pennut ovat onnekkaita.
Emo on taitava saalistaja. Pennut eivät kuole nälkään.
Pentujen on opeteltava saalistamaan.
Ne tarvitsevat aterian päivässä-
koska Venäjän Kaukoidässä on talvisin jopa 30 astetta pakkasta.
Siperiantiikerit eli amurintiikerit-
ovat asuneet Kaakkois-Venäjällä tuhansia vuosia.
36 000 neliökilometriä erämaata-
on varattu luonnonsuojelualueeksi-
koskemattoman Sikhote-Alin- vuoriston sisäpuolella.
Sitä kutsutaan tiikerien paratiisiksi.
Metsät ovat täynnä riistaa, kuten villisikoja ja japaninkauriita.
Perheeni on asunut tässä metsässä sukupolvien ajan.
Meitä kutsutaan tiikerilaumaksi.
Suojelualueet ovat viimeinen linnakkeemme.
Venäjän Kaukoidässä elää 600 tiikeriä.
Olemme suurin kissaeläinlaji.
Kissat tarvitsevat tilaa saalistaa.
Varsinkin kaltaiseni hallitsevat urokset.
Jaan reviirini useiden naaraiden kanssa.
Yksi niistä on naarastiikeri. Pentujemme emo.
Pian näiden pentujen täytyy lähteä, ja antaa tilaa uusille pennuille.
Nuoren uroksen täytyy etsiä oma paratiisinsa.
Etsintäretki voi olla vaarallinen.
Jotkut tiikerit vaeltavat kauas suojelualueilta.
Nuori tiikeri ottaa riskin lähtiessään.
Venäjän tiikerit metsästettiin lähes sukupuuttoon vuosikymmeniä sitten.
Pentuja otettiin kiinni ja myytiin eläintarhoihin ja sirkuksiin.
Aikuisille tiikereille kävi huonommin.
Erikoispartiot tappoivat vuosittain tusinoittain meitä.
Tiikerikanta pieneni noin 30 yksilöön.
Ihmiset olivat vihollisiamme.
Nykyään tilanne on toinen.
Kaikki tiikerilajit ovat rauhoitettuja.
Tiikerien pahamaineisuus kulkee käsi kädessä suojelun kanssa.
Nämä tutkijat tarkkailevat käyttäytymistämme.
Olemme karismaattista porukkaa!
He pystyttävät kamera-ansoja kaikkialle metsääni.
He haluavat tietää kaikenlaista.
Tiikerien viestinnästä.
Missä iässä pennut oppivat saalistamaan? Ne ovat söpöjä!
Miten paljon tilaa tiikerit tarvitsevat?
Kuinka monet meistä kerääntyvät yhdelle reviirille?
Milloin olemme aktiivisia?
Miten usein merkkaamme hajumme viestiksi muille tiikereille?
He haluavat tietää onko meillä muuttoliikettä, kuten ihmisillä.
80 vuotta perusteellista suojelua on taannut-
kantamme elpymisen tällä alueella.
Toisaalta-
mitä useampi tiikeri selviää, sitä enemmän tilaa tarvitsemme.
Emme voi vaeltaa kovin pitkälle pohjoiseen, koska ruoka käy niukaksi.
On parempi pysytellä monimuotoisten olentojen keskuudessa.
Sikhote-Alin -vuoristo on ainutlaatuinen.
Subarktiset ja subtrooppiset lajit säilyvät täällä hengissä-
ja asettuvat alueelle asumaan.
Kukapa ei haluaisi elää tässä alkukantaisessa paratiisissa?
Paratiisimonarkit saapuvat tänne lisääntymään Etelä-Aasiasta.
Kumpikin vanhemmista osallistuu poikasten kasvatukseen.
Paratiisimonarkkeja nähdään harvoin...
...kun taas japaninkauriita on paljon alueemme eteläosassa.
Kauriit ovat aliravittuja talven jälkeen.
Juodessaan japaninkauriit etsivät-
tärkeitä kivennäisaineita mudasta.
Ne täydentävät kasvipohjaista ruokavaliota.
Kauriit vaistoavat minut.
Mukana on myös vasa.
Yksi niistä tekee hälytyksen.
Ainakin lauma tietää kuka täällä on pomo.
Tässä on nuori urospentuni.
Syön hyvin ennen kuin kätken ruhon.
Piilotan sen raadonsyöjiltä.
Emo jakaisi saaliin pentujen kanssa.
Minä en jaa kenenkään kanssa, olenhan kuningas
Syöminen saa minut uneliaaksi.
Nokosten aika.
Karhut ovat hallitsevia saalistajia muissa osissa Venäjää.
Karhut ovat erittäin sopeutuvia nisäkkäitä.
Karhut ovat sekasyöjiä. Ne syövät marjoja, munia tai pieniä nisäkkäitä.
Joen virratessa ruokavalio koostuu tuoreesta lohesta.
Lohien kutuvaellus saavuttaa huippunsa joka neljäs vuosi.
Vuoripurojen ylimpiin osiin nousee suuria määriä kaloja.
Ne kutevat ennen kuolemaansa.
Tiikerin tarvitsee vain hakea valmisateria.
Minusta on hyvä saada mahdollisuus lihoa talvea varten.
Vuoristossa ei ole yllin kyllin ruokaa kaikkina vuodenaikoina.
Niukka sato vaikuttaa myös kissaeläimiin.
Jotkut tiikerit saalistavat karhunpentuja.
Tai estivät ruokaa ihmisasutuksilta.
Silloin joudumme vaikeuksiin.
Kaikkea pahaa tapahtuu, kun tiikerit poistuvat metsästä.
Joku jäi kiinni.
Kissat vastaan koirat.
Sama vanha rutiini.
Tiikeri on ollut nälissään.
Kutusovkan kylä sijaitsee vuoriston länsireunalla-
tiikereiden suojelualueen ulkopuolella.
Siellä asuu noin sata ihmistä ja yksi lemmikki vähemmän.
Tiikeri tappoi toisen koiran viime yönä.
Juri Kolpakin asiantuntijatiimi on kutsuttu tutkimaan asiaa.
Tiimi työskentelee valtion viranomaisten-
ja Amur Tiger Center- luonnonsuojeluryhmän kanssa.
Heillä on yksinkertainen tavoite-
lieventää tiikereiden ja ihmisten välistä konfliktia.
Johtolankoja ei ole paljon. Kaulapanta ja muutama karvatuppo.
En se ollut minä.
Toivottavasti se ole perheeni jäsen.
Kukaan ei halua, että hyökkäyksiä tapahtuu.
Ihmiseksi Kolpak on aika hyvä jäljittämään meitä.
Tiimi rakentaa häirikkötiikerin profiilin-
löytämänsä aineiston perusteella.
Minäkin haluan tietää syyllisen.
Syksy saapuu tiikerien valtakuntaan.
Aluksi lempeästi.
Pentuni ovat melkein kaksivuotiaita.
Emo lopettaa pian niiden ruokkimisen.
Tämä on merkki siitä, että pentujen on itsenäistyttävä.
Urospentu ei ole enää pieni.
Se jättää sisaren varjoonsa.
Minua ei häiritse, jos naaraspentu jää emon lähelle.
Uroksen täytyy lähteä.
Reviiri on kaikki kaikessa.
Tiikeri ei elä pitkään ilman reviiriä.
Poikani suurin haaste on löytää isännätön alue.
Jos sillä on onnea, ensimmäinen vuosi on mahdollisuuksia täynnä.
Jos puut kommunikoivat keskenään-
Venäjän Kaukoidän metsät laulavat oopperaa.
Koreansembra on puu, joka tuntee oopperan kaikki osat.
Joka vuosi nämä männyt kantavat erityisiä hedelmiä.
Männynkäpyjä.
Joka neljäs vuosi on korkeasuhdanne.
Kaikki voittavat.
Villisiat haluavat lihoa talveksi ja ahmivat proteiinia.
Ihmiset rakastavat koreansembran siemeniä niin paljon-
että he ovat alkaneet suojella puita samoin kuin meitä tiikereitä.
Myös siperianmaaoravat käyttävät käpybuumia hyväkseen.
Mantšuriansaarni on toinen hedelmällinen ravinnonlähde.
Maa täyttyy terhoista.
Puista sataa ravintoa yltäkylläisesti.
Kauriiden lukumäärä kasvaa.
Tämä on hyvä uutinen tiikereille.
Paratiisisaarekkeeni sisältää syrjäisen joenuoman.
Täällä on yhtä monipuolisesti villieläimiä kuin Amazon-joella.
Eikä ainoastaan nelijalkaisia.
Udehen metsästäjä-keräilijäkansa asuu täällä-
ja he elävät maan tuotoksilla.
Tunnen tämän ihmisen.
Klim tulee tänne vuosittain metsästämään pienriistaa.
Soopeleita nahan takia.
Noin pieni eläin on hyödytön minulle.
Ne kukoistavat kylmässä ilmastossa.
Klim näkee paljon vaivaa pyydystääkseen ne.
Hän on uppoutunut härveliinsä.
Onpa hän kömpelö.
Ihmiset eivät voi vain katkaista saaliin niskaa puremalla.
Klimin täytyy odottaa talveen asti ennen kuin soopeli tarttuu syöttiin.
Udehet ovat asuneet Venäjän Kaukoidässä satoja vuosia.
Tiikerit olivat täällä ensin, kymmenien tuhansien vuosien ajan.
Klim tietää, että emme ole koskaan kaukana.
Hän tarkistaa miten kauan sitten yksi meistä kulki ohi.
Klimin kultainen sääntö on pysyä kaukana tiikereistä.
Talvi tulee nopeasti, melkeinpä yhdessä yössä.
Mitä täällä tapahtuu?
Urospentuni aikoo kokeilla uusia saalistustaitojaan.
Venäjän Kaukoidän kylmässä talvessa-
otusten on selviydyttävä syvässä lumihangessa.
Nuori urospentuni on yksi niistä.
Se jäätyy, ellei saalistus onnistu.
Ei saalista helposti kiinni saa.
Kauriilla on erinomaiset refleksit.
Pieni muutos tuulensuunnassa varoittaa tiikeristä.
Jos kauriit näkevät tai haistavat pentuni, peli on menetetty.
Kauriit olivat liian nopeita.
Pennulla ei ole varaa menettää juoksemiseen tarvittavia kaloreita.
Se oppii vielä.
Täällä on tuhansia kilometrejä metsää.
Sen pitäisi riittää reviirin löytämiseen.
Alueella ei saa olla muita voimakkaita-
terveitä uroksia johtoasemassa.
Partioimme reviirimme rajoja kuninkaiden tapaan.
Virtsamme ja hajumme merkkailu toimii kilpenä-
joka suojelee valtakuntaamme, saaliseläimiä ja naaraita.
Nuorten ei kannata sekaantua vanhojen kavereiden asioihin.
Viesti on selvä: Reviiri on minun!
Joki jäätyy joulukuuhun mennessä.
Klim voi metsästää heti kun jää kantaa.
Annan hänen napata pari eläintä.
Klim keskittyy tuottoisiin saaliisiin-
karvaisiin soopeleihin, kaloihin, marjoihin ja lääkekasveihin.
Hän keskittyy ansoihin, eikä häiritse tiikeriä.
Saalistan täällä muutaman naaraan kanssa.
Jokainen meistä tappaa 60 - 70 eläintä vuodessa.
Enimmäkseen kauriita, hirviä ja villisikoja.
Klim panee merkille missä olemme.
Minä pidän häntä silmällä.
Tämä on harvinainen paikka.
Konfliktit ihmisten kanssa puuttuvat.
Klim ei koskaan varastaisi tiikerin saalista.
Se on kiellettyä.
Hän uskoo, että tiikerin tappaminen tuo huonoa onnea.
Vuosien aikana-
Klimin kansa on työnnetty yhä syrjäisemmälle alueelle.
Meillä ei olisi tätä erämaata ilman udeheita.
Me suojellemme toisiamme.
Kohtalomme ovat sidoksissa.
Udehet ja tiikerit pitävät kiinni itsemääräämisoikeudesta.
Tässä on yksi naaraista tekemässä sitä missä se on paras.
Tämä saalistaja tietää mitä tekee.
Ja miten saa haluamansa.
Jopas.
Nuori kauris.
Laiduntamassa yksin.
Pois lauman luota.
Mikäs tämän parempaa...
...nälkäiselle tiikerille.
Voimakkaat leuat tekevät tehtävänsä.
Hieno tappo.
Se tarvitsee säilytyspaikan ruholle voidakseen elää sillä monta päivää.
20 asteen pakkaset eivät anna armoa.
Asia koskee myös näitä variksia.
Äänekkäät linnut eivät häiritse tiikerinaarasta.
Sillä on runsaasti lihaa.
Päivien ajan tiikeri ja muut metsäneläimet-
käyttävät ruhoa ravinnokseen.
Luita, verta ja kaikkea muuta.
Reitti on selvä.
Illallinen!
Varikset eivät näytä kovin suurilta kauempaa katsoessa.
Ellet ole lumikko.
Se keksii kyllä, miten saa osuutensa.
Lopeta jo.
Tällä välin Sikhote-Alin -vuoristossa-
pentuni on vaeltanut länteen asuinpaikkaa etsiessään.
Tietämättään se on juuri ylittänyt suojelualueen rajan.
Kaveri ei ole koskaan nähnyt ihmisten asutusta.
Tässä voi käydä huonosti.
Kaikki kuulostaa ja tuoksuu oudolta.
Jos he jatkavat tätä, puiden hakkuu koituu tuhoksemme.
Koiran hajuaisti toimii.
Koira haistaa tunkeilijakissan.
Voi ei.
Se on pentuni.
Nuori uros saa pian ensikosketuksensa sivistykseen.
Nyt ihmiset ovat huomanneet sen.
Olisipa se joku toinen epäonninen kissa ruokaa etsimässä.
Se on omaa lihaa ja vertani.
Se pääsi pakoon.
Kaikki eivät ole yhtä onnekkkaita.
Ihmiselämä laajenee yhä kauemmas erämaa-alueille.
Yhteys ihmisiin...
...voi koitua kohtaloksi.
Nahkojamme ja luitamme myydään yhä mustassa pörssissä.
Huomenta Kutusovka!
Ei täällä tapahdu mitään.
Ellet ole koira.
Taas yksi koira on tapettu.
Kahlittuna ne on helppo saada kiinni.
Kolpak tiimeineen epäilee tiikeriä.
He asettavat ansan.
Ansa laukaisee signaalin, joka hälyttää tiimin-
joka rauhoittaa tiikerin nopeasti.
Näin he ainakin suunnittelevat.
Ei kai se ole pentuni?
Miehet vertailevat kuvia-
kylän alueelle pystytetyistä kameroista.
Tietty naaras esiintyy toistuvasti.
Kuka se on?
Toivon, ettei se kuulu laumaani.
Koko kaupunki on hälytystilassa.
Kissojen ja koirien välisessä kilpailussa on selvä voittaja.
Yö kuuluu tiikereille.
Olemme äänettömiä ja salamyhkäisiä.
Jäljitämme sinut, kun vähiten osaat odottaa sitä.
Kuten tavallista, koirat tekevät tiikerihälytyksen.
Seuraavana päivänä kaupunki saa lisää synkkiä uutisia.
Kaksi koiraa on tapettu.
Yksi on ahmittu paikan päällä.
Ihmiset keräävät vähäiset johtolangat.
Kaikki viittaa siihen, että tiikeri on palannut.
Se on yhä vapaalla jalalla.
Kolpak tiimeineen suuntaavat läheiseen metsään.
Tassunjälkien koko vahvistaa, että se on sama naaras.
Olen nähnyt tämän ennenkin.
Ihmiset yrittävät pyydystää ja rauhoittaa sen.
Se tietää ihmisten etsivän.
Ihmiset lähestyvät tiikeriä varovasti.
Eläin ja ihminen odottavat molemmat oikeaa hetkeä.
Eläin jäi kiinni.
Tiikeriä ammuttiin nukutuspyssyllä.
Se rauhoittuu pian.
En tiedä mihin klaaniin tiikeri kuuluu.
Onneksi se näyttää nuorelta.
Se siirretään pian läntiselle erämaa-alueelle.
Pois pahanteosta.
Villinä se ei elä yhtä pitkään kuin eläintarhassa, mutta se on vapaa.
Kevät on aina tervetullut Amurin tiikerialueelle.
Metsä muuttuu värikkääksi ja herää uuteen ääneen.
Jopa lauluun.
Näiden sammakoiden kaltaiset otukset soittavat elämän säveltä.
Toukokuussa-
alikasvoksessa hehkuvat dahurianalppiruusun kukinnot.
Joen suisto muuttuu Eedenin puutarhaksi.
Paikka vetää nuorta urospentua puoleensa.
Se sijaitsee alempana joen varrella reviiriltäni.
Tämä voisi olla täydellinen paikka.
Tuuli kuljettaa vähemmän hienovaraisen viestin.
Toinen uros on paikan hallitsija.
Pentuni on oppinut läksynsä.
Tappelu voimakkaan muukalaisen kanssa voisi koitua kuolemaksi.
Venäläisten tiikereiden tulevaisuus on täällä modernissa maailmassa.
Joka vuosi Vladivostokissa, tiikerialueen suurimmassa kaupungissa-
järjestetään Tiikerienpäivä yhdessä Amur Tiger Center -ryhmän kanssa.
Se on maailman suurimman villikissan suurin juhlapäivä.
Amurintiikerin.
Tämä on hyvä juttu.
Kun nämä lapset kasvavat, kohtalomme sinetöidään.
Tällainen on luonnon ristiriita.
Kaikki kukoistaa siellä missä mahtavimmat pedot kukoistavat.
Kuten ihmiset, tiikerit tarvitsevat tilaa ja piilopaikkoja.
Näin tiikerit voivat jatkaa elämäänsä ilman häiriöitä-
katseilta piilossa, voimakkaina.
Kaikki alkaa metsästä-
ja ravinnosta, jonka puut tuottavat.
Ravinto houkuttelee paratiisimonarkit paikalle-
viettämään kesän hyönteisiä ja kasvustoa ahmien.
Amurinpyy on alkuasukas-
joka mutustelee kuusien neulasia talvisin-
vaihtaen lehtikuusiin kesän ajaksi.
Paikallinen villisika on perhekeskeinen laji.
Tarkoitan, että niitä on todella paljon.
Määrästä puheen ollen-
kun japaninkauriit tulevat kiimaan, talvi on jo lähellä.
Villisiat ja kauriit ovat tiikereiden saaliita.
Samoin kuin uhanalaisten serkkujemme, amurinleopardien.
Ja ilvesten.
Suojelkaa tiikereitä ja asuinaluettamme.
Pelastakaa nämäkin eläimet.
Näinä vuosina, kun olen vaeltanut täällä-
olen nähnyt monen eläinlajin elpyvän.
Tämä on huomattava paluu.
Mitä tulee pentuuni, nuoreen urokseen, jota olen pitänyt silmällä-
sen pitkä, vaarallinen matka on päättymässä.
Se on kulkenut satoja kilometrejä länteen ja pohjoiseen-
synnyinpaikaltaan-
päätyäkseen tänne.
Muut urokset eivät ole vallanneet laaksoa. Pentu saa reviirin.
Tervetuloa naapurustoon.
Onneksi eräs nuori naaras sattuu asumaan täällä myös.
Uroksen paratiisi muuttui juuri lupaavammaksi.
Metsää, saaliseläimiä, ei kilpailijoita, nuori naaras.
Ei hassumpaa!
Ei todellakaan hassumpaa.
Suomennos: Hanna Kyllönen