Downloaded from YTS.MX
Det siges, man kan leve et helt liv i tigerland -
Official YIFY movies site: YTS.MX
og aldrig se en tiger.
De er hemmelighedsfulde, stille rovdyr uden sidestykke.
Tigre dominerer alt andet i skoven.
Denne hun leder efter noget at æde.
Oddsene er desværre ikke med hende.
For hver ti forsøg får hun ét bytte.
Hendes bytte har en usædvanlig fordel.
Sikahjorte skræmmes let.
For at fange et så hurtigt dyr skal tigeren meget tæt på.
Camouflage hjælper kun til et vist punkt.
Hjorte er på vagt over for alle lyde, dufte eller bevægelser.
Denne gang er de ikke hendes energi værd.
Hun skal spare på kræfterne.
Især i dette vejr.
Hun er mor og skal mætte to unger.
En han og en hun. Omkring et år gamle.
De er stadig langt fra at være selvstændige.
Disse unger er heldige.
Deres mor er en dygtig jæger. De kommer ikke til at sulte.
De skal snart lære at jage selv.
Et godt måltid hver dag, for dette er det østligste Rusland -
hvor vintertemperaturer på -20 Celsius ikke er usædvanlige.
Den sibirske tiger, eller amurtigeren, har i tusinder af år -
holdt til i dette sydøstlige hjørne af Rusland.
36.000 kvadratkilometer vildnis -
er øremærket som vildtreservat -
i en urørt bjergkæde ved navn Sikhote-Alin.
Det kaldes også Tiger-paradiset.
Skovene her er fyldt med dyr som vildsvin og sikahjorte.
Min familie og jeg har boet i denne skov i generationer.
Vi er en flok tigre.
Disse områder er vores sidste bastion.
600 af os tigre lever nu i det østligste Rusland.
Vi er de største af alle de vilde katte.
Katte, som har brug for plads til at jage.
Især hvis du er en dominerende han som mig.
Jeg deler mit territorium med adskillige hunner.
En af dem er tigerinden. Moderen til vores unger.
Ungerne skal snart videre for at gøre plads til nye unger.
Den unge han skal vandre rundt, indtil han finder sit eget paradis.
Jagten kan blive farlig.
Visse katte strejfer så langt, at de når uden for det sikre reservat.
En risiko for alle unge tigre.
For få årtier siden blev tigre i Rusland næsten udryddet.
Mennesker fangede og solgte unger til zooer og cirkusser i hele verden.
En værre skæbne ramte de voksne.
Adskillige af os blev dræbt af særlige brigader hvert år.
Vores bestand svandt ind til lidt over 30 individer.
Mennesker var fjenden.
Det er en anden historie i dag.
Tigre er fredede i hele verden.
Og fredning medfører en vis berømmelse.
Disse forskere er her for at studere vores adfærd.
Vi er karismatisk megafauna.
De stiller kamerafælder op overalt i skoven.
De vil vide alt muligt.
Hvordan vi tigre kommunikerer.
I hvilken alder ungerne lærer at jage. Er de ikke søde?
Hvor megen plads tigre har brug for.
Og hvor mange af os, der findes i et givent område.
Hvornår vi er mest aktive.
Og hvor ofte vi duftmarkerer for at sende en besked til andre tigre.
De vil også vide, om vi migrerer på samme måde som mennesker.
Det har taget 80 års bevarelse -
for at vores bestand kom ovenpå her.
Men der er én hage:
Jo flere tigre der overlever, des mere plads er nødvendig.
Vi kan kun vandre lidt nordpå, før føden bliver mere sjælden.
Det er bedre at holde ud blandt et væld af andre skabninger.
Sikhote-Alin-bjergkæden er enestående i denne henseende.
Både subarktiske og subtropiske arter kan overleve her -
og gøre dette område til deres hjem.
Og hvem, eller hvad, vil ikke leve i dette gamle paradis?
Ynglende paradisfluesnapper-par kommer hertil i maj fra Sydøstasien.
Det hårde arbejde med at opfostre ungerne deles af forældrene.
Det er sjældent at se en paradisfluesnapper.
I modsætning til de talrige sikahjorte her mod syd.
Efter en lang vinter er hjortene udmarvede.
De slukker ikke kun tørsten.
Disse hjorte jager vigtige mineraler i mudderet -
som et tilskud til deres kost af græs, blade, svampe og bregner.
De fornemmer min tilstedeværelse.
Der er også en lille unge.
En af dem alarmerer.
Flokken ved i det mindste, hvem der bestemmer her.
Dette er min unge buk.
Jeg skal have et godt måltid, før jeg kan skjule ådslet -
fra ådselæderne.
Ungernes mor deler helt sikkert byttet med dem.
Men skal jeg beholde min krone, skal jeg ikke dele med nogen.
Maden gør mig træt.
Nu skal jeg have en god lur.
I resten af Rusland er bjørne de dominerende rovdyr.
Bjørne er nogle af de mest tilpasningsdygtige pattedyr på kloden.
Altædende dyr, som æder bær, æg eller mindre pattedyr.
Og når tiden er den rette i floderne, æder de en masse frisk laks.
Laksenes yngletid topper hvert fjerde år.
Et enormt antal fisk svømmer op ad bjergfloderne -
hvor de gyder, før de dør.
En tiger skal bare tage for sig af retterne.
Jeg er glad for chancen for at tage på inden vinteren.
I bjerge som disse er der ikke altid føde nok.
En mager sæson rammer os katte som alle andre skabninger.
Nogle tigre tyr til at jage bjørneunger.
Eller søge føde, hvor menneskerne lever.
Og så opstår der problemer.
Der sker slemme ting, når tigre forlader skoven.
Nogen blev fanget på kamera.
Katte mod hunde.
Samme gamle historie.
Det må have været en meget sulten tiger.
Landbyen Kutusovka ligger ved bjergenes fod mod vest -
lige uden for tigerreservatet.
Cirka hundred mennesker og et kæledyr mindre ...
I nat tog en tiger endnu en hund, der var lænket i gården.
Juri Kolpak og hans tigereksperter er tilkaldt for at efterforske.
Kolpaks hold arbejder med både staten -
og Amur Tiger Center, en fredningsgruppe.
Deres mission er ligetil:
At tage brodden af konflikten mellem tigre og mennesker.
Der er ikke mange ledetråde: Et halsbånd og nogle totter pels.
Det var ikke mig.
Og jeg håber ikke, at det er en tiger fra min familie.
Ingen ønsker, at disse angreb sker igen.
Kolpak og hans folk er ret gode til at finde os, af mennesker at være.
Holdet laver en profil af problemtigeren -
ud fra de beviser, de finder.
Jeg vil også vide, hvem det var.
Efteråret kommer til det russiske tigerland.
Først sødt.
Mine unger er næsten to år nu.
Deres mor holder snart op med at fodre dem.
Det er signalet om, at de skal stå på egne ben.
Hannen er ikke længere så lille.
Han er meget større end sin søster.
Det generer mig ikke, hvis hunnen bliver tæt på sin mor.
Men hannen ... Han skal væk.
Revir betyder alt for os.
En tiger lever ikke længe uden et.
Min søns største udfordring bliver at finde et frit område.
Med lidt held bliver hans første år på egne ben fyldt af muligheder.
Hvis træerne kommunikerer med hinanden -
er skovene i det østligste Rusland som en opera.
Et træ her kender alle dele: Koreafyren.
Hvert år bærer disse fyrretræer deres signaturfrugt:
Fyrrekogler.
Hvert fjerde år er der en opblomstring.
Det gavner alle.
Vildsvin mæsker sig i disse proteiner.
Mennesker elsker koreapinjekerner så meget -
at de bevogter træerne, ligesom de beskytter os tigre.
Sibirske jordegern udnytter også overfloden af kogler.
På solbeskinnede skråninger bringer den manchurianske eg også føde.
Den dækker jorden med agern.
Overflod regner ned fra træerne.
Det betyder, at hjortebestanden vokser.
Det er godt nyt for tigre!
Mit område i tigerparadiset omfatter et fjernt flodområde.
Nogle kalder dette enorme område den russiske Amazonas pga. alle dyrene.
Ikke kun de firbenede.
Det er også hjemsted for Udeghe-nationens jæger-samlere -
som lever af det, der vokser under trækronerne.
Ja, jeg kender dette menneske.
Klim kommer her hvert år. Han jager smådyr.
Zobel. For dens pels.
Et så lille dyr er intet værd for mig.
Men de trives særligt godt i kulden.
Og Klim anstrenger sig for at fange dem.
Se, hvor opslugt han er af sin anordning.
Temmelig klodset.
Mennesker kan ikke bare bide til og brække deres byttes nakke.
Klim må vente til vinteren, før en zobel tager lokkemaden.
Udeghe har boet i det østligste Rusland i århundreder.
Men tigrene var her først. I titusinder af år.
Klim ved, at vi aldrig er langt borte.
Se. Han prøver at se, hvornår en af os er gået forbi.
Klims gyldne regel: Hold dig fra tigre.
Vinteren kommer hurtigt. Næsten fra dag til dag.
Og hvad har vi her?
Min søn prøver sine spritnye jagtegenskaber.
I det østligste Ruslands kolde vinter -
kæmper alle skabninger for at overleve i den dybe sne.
Min søn, den unge han, er blandt dem.
Han skal nedlægge et bytte, ellers vil han fryse.
Forståeligt, hvis I tror, det er let at fange byttedyr.
Hjorte har utrolige reflekser.
Et lille skift i vindretningen kan afsløre tigerens duft.
Ser eller lugter de min søn, er spillet ude.
Disse hjorte var for hurtige.
Min søn har ikke råd til at bruge kalorier på at indhente en af dem.
Det vil han lære.
Tusinder af kilometer med urørt skov -
bør være stort nok til, at en ung han kan få et revir.
Men området må ikke huse andre stærke -
sunde dominerende hanner.
Som konger patruljerer vi grænserne af vores område.
Vores duft fungerer som et hegn -
der beskytter vores domæne, vores byttedyr og vores hunner.
Ingen ung han skal udfordre os gamle drenge.
Beskeden er klar: Det er mit!
I december fryser floden til.
Når isen er sikker, kan Klim jage.
Jeg lader ham tage nogle dyr.
Klim plejer at koncentrere sig om det, der giver profit:
Zobelpels, fisk, bær og planter til lægemidler.
Han er for optaget af sine fælder til at genere en tiger.
Vi er flere, der jæger her. En af mine hunner og jeg.
Vi nedlægger hver især 60-70 dyr hvert år.
Overvejende hjorte, elge og vildsvin.
Klim noterer sig, hvor vi er.
Jeg holder også øje med ham.
Vi er heldige. Dette er et af de få steder -
uden konflikter mellem mennesker og tigre.
Klim ved, han ikke skal stjæle kød fra en tiger.
Det er tabu.
Og han tror, at det betyder uheld at dræbe en tiger.
I årenes løb -
er Klims folk tvunget længere og længere væk ligesom tigre.
Vi ville ikke have dette vildnis, hvis det ikke var for Udeghe.
Beskyttelse for begges skyld.
Vores skæbner er sammenvævet.
Udeghe og tigre: Begge drevet af at bevare deres suverænitet.
Her kommer en af mine hunner. Hun gør det, hun gør bedst.
Denne jæger kender spillet.
Og hvordan hun får det, hun vil have.
Nå da da ...
En ung hjort.
Græssende alene.
Væk fra sin flok.
Hvad kan være bedre ...
... for en sulten huntiger?
Hendes stærke kæber gør en ende på det.
En god fangst.
Hun skal bruge et sikkert sted til byttet, så hun kan æde i flere dage.
Den arktiske kulde tager ingen fanger.
Det gælder også disse krager.
Larmende fugle generer ikke min hun.
Hun har masser af kød.
Ådslet vil mætte hende og andre skovvenner -
de næste par dage.
Knogler, blod og det hele.
Fri bane.
Aftensmad!
Kragerne ser ikke store ud på afstand.
Medmindre man er en væsel.
Han finder ud af det. Hvordan han får sin del.
Slap nu af.
Lige på den anden side af Sikhote-Alin ...
... er min unge søn vandret vestpå i jagten på et sted at bo.
Han ved det ikke, men han er lige gået ud af reservatet.
Stakkels fyr har aldrig set en menneske-boplads før.
Det her kan blive grimt.
Det lyder og dufter så sært.
Fortsætter de sådan, kan tabet af alle de træer besegle vores skæbne.
Lugtesansen er intakt.
Han er den første, der opfanger duften af kat.
Åh nej.
Det er min søn.
Den unge han møder civilisationen for første gang.
Nu har menneskene set ham.
Jeg ville ønske, det var en anden kat, der var på jagt efter mad.
Men nej, han er mit kød og blod.
Puha, han slap væk.
Ikke alle tigre er så heldige.
År efter år trænger menneskene længere og længere ind i vildnisset.
For os tigre er kontakten med mennesker ...
... næsten en tragedie.
Vi sælges stadig på det sorte marked for vores pels og knogler.
Godmorgen, Kutusovka!
Der er ikke meget at rapportere om.
Medmindre man er en hund.
Endnu en hunds liv er taget.
Når de er lænket, er det næsten for let.
Kolpak og holdet af tigerspecialister mener, at det er en tigers værk.
De opstiller en fælde.
Fælden udløser et radiosignal, som vil alarmere holdet -
så de kan bedøve dyret hurtigst muligt.
Det er i hvert fald planen.
Det har bare ikke at være min søn.
Tilbage i hytten sammenligner mændene billeder -
der er blevet taget af kamerafælder i byen.
En hun bliver ved med at dukke op.
Hvem er hun? Bare hun ikke er fra mit område.
Hele byen er på vagt.
Den ældgamle kamp mellem katte og hunde er ulige.
Natten tilhører tigeren.
Vi er stille og kan liste.
Og når du mindst venter det, slår vi til.
Hundene er som altid de første, der advarer om tigre.
Dagen efter får byen atter dårligt nyt.
To hunde er blevet dræbt.
En blev ædt på stedet.
Menneskene samler de få spor, der er tilbage.
Alt tyder på, den uberegnelige huntiger er tilbage.
Det ser ud til, at hun stadig er på fri fod.
Kolpak og tigerteamet tager til en skov i nærheden.
Fodaftrykkenes størrelse bekræfter det: Det er hunnen.
Jeg har set det her før.
Menneskene vil forsøge af fange og bedøve hende.
Hun ved, de er efter hende.
Menneskene nærmer sig forsigtigt den mystiske huntiger.
Dyr og menneske venter begge på den perfekte mulighed.
De fik hende.
Hun blev ramt af en bedøvelsespil.
Hun falder snart.
Jeg aner ikke, hvilken klan hun tilhører.
Hun ser ung ud, hvilket er godt nyt.
Om et par uger bliver hun flyttet til et vildnis mod vest.
Langt væk fra problemerne.
Hun lever ikke lige så længe i naturen som i en zoo, men hun vil være fri.
Foråret bydes altid velkommen her i amurtigerens land.
Skoven får farve og bliver levende med ny lyd.
Sågar sang.
Skabninger som disse dybowskis-frøer spiller alt livs melodi.
I en uge eller to i maj -
lyses jorden op neonfarvede blomster fra Dahurian-azeleaerne.
Flodbredderne bliver som edens have.
Intet under at min søn er tiltrukket til dette sted.
Det er længere nede af floden fra mit revir, ikke for tæt på.
Det kan være et perfekt område for ham, lige bortset fra én ting.
Vinden bringer en klar besked.
En anden dominerende han er her.
Min søn har lært lektien.
En kamp med denne stærke fremmede kan være fatal.
Ruslands tigres fremtid findes her i den morderne verden, blandt mennesker.
Hvert år i september i Vladivostok, den største by i tigrenes land -
holdes Tigerens Dag i samarbejde med Amur Tiger Center.
Det er den største fejring af den største vilde kat i verden.
Amurtigeren.
Og det er godt.
Når disse børn er blevet voksne, vil vores katteskæbner være beseglet.
Det er naturligt paradoks.
De steder, store rovdyr trives, ved man, at hele systemet blomstrer.
Som jer har vi tigre brug for plads til at strejfe om og skjule os i.
Kun sådan kan vi leve uforstyrret -
ude af syne, mægtige og stærke.
Det hele starter med skoven -
og den episke mængde af føde, som disse træer giver.
Føde, der får paradisfluefangeren -
til at mæske sig i insekter blandt de frodige træer.
Den sibirske rype er en lokal beboer -
der fylder sig med grannåle om vinteren -
og lærk i de varmere måneder.
Vores lokale vildsvin værner om familien.
De er her i overflod, hvis I kan følge mig.
Apropos overflod ...
Når sikahjortene er i brunst, ved vi, at vinteren er lige om hjørnet.
Vildsvin og hjorte er foretrukne byttedyr for tigeren -
og vores truede slægtning amurleoparden.
Og lossen.
Beskyt tigrene og det land, hvor vi lever ...
... så redder I også alle de andre dyr.
I de mange år, jeg er vandret rundt i reservatet -
har jeg set mange dyr, der kommer sig.
Det er en utrolig comback-historie.
For min søn, den unge han, som vi har holdt øje med -
giver den lange risikofyldte rejse endelig pote.
Han har formået at komme flere hundred kilometer nordvest -
fra det sted, han blev født.
Og nu er han lige her.
Ingen anden han gør krav på denne dal. Den er hans alene.
Velkommen til området.
Heldig fyr. Der bor tilfældigvis også en ung hun.
Denne hans hjørne af paradis blev lige meget mere lovende.
Gammel skov, masser af byttedyr, ingen rivaler og en ung huntiger.
Ikke dårligt!
Slet ikke dårligt.
Tekster: Tim Østerkjerhuus