Downloaded from YTS.MX
‎UN DOCUMENTAR NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Poliția?
‎Puteți trimite o ambulanță ‎pe strada Tilleul?
‎Am găsit un individ
‎cu mâinile și picioarele legate. ‎Are scotch pe gură
‎și capul spart rău de tot.
‎Persoana e conștientă?
‎Da, deocamdată, dar nu e în stare bună.
‎Zice că a fost răpit din Germania.
‎E căutat pentru omor calificat.
‎Omor calificat?
‎De ceva vreme.
‎Cazul, vechi de aproape 30 de ani,
‎al tinerei franțuzoaice de 14 ani, ‎Kalinka, ucisă în anii '80,
‎ia o turnură incredibilă.
‎Un tată a dus toată lupta.
‎Acest tată nu s-a oprit.
‎Știe unde locuiește ucigașul fiicei sale.
‎Și am avut un plan ca să-l ajut.
‎Simplu.
‎Tu ce vei face?
‎Tu ce ai face, ca tată?
‎Ce ești în stare să faci ‎pentru copilul tău?
‎LINDAU, GERMANIA
‎10 IULIE 1982
‎Era în zorii zilei.
‎A sunat telefonul roșu.
‎Am răspuns.
‎Au zis: „Persoană inconștientă” ‎și au dat adresa.
‎Imediat m-am gândit…
‎PARAMEDIC
‎„Sper că nu e la fam. Krombach.”
‎El e medic, de ce să mergem acolo?
‎A ieșit în fugă,
‎spunând: „Cred că e prea târziu.”
‎Și ne-a condus în cameră,
‎și acolo zăcea fata, moartă.
‎Kalinka. Fiica lui vitregă.
‎Era agitat, dar își păstra cumpătul.
‎Mama, în schimb, plângea.
‎Era devastată.
‎Primul gând a fost ‎că fata avea deja rigiditate cadaverică.
‎Când ieșeam, am văzut
‎că fata avea o canulă în braț.
‎L-am întrebat pe Krombach: ‎„Ce i-ați injectat?”
‎A zis: „Calciu.” ‎A crezut că calciul ar ajuta.
‎„A stat în soare toată ziua.”
‎Și că s-a gândit
‎că era de la căldură.
‎Asta a zis.
‎Un caz tragic.
‎Nu-mi dădea pace.
‎Voiam să știu cum a murit fata.
‎Nu era o moarte naturală.
‎Ceva părea anormal.
‎PECHBUSQUE, FRANȚA
‎Pe 10 iulie 1982,
‎dimineața, mama fetei m-a sunat
‎să-mi dea șocanta veste că murise Kalinka.
‎TATĂL KALINKĂI
‎Mi-a spus ‎că avusese un șoc după insolație.
‎Eram pierdut, speriat.
‎FRANȚA, PECHBUSQUE
‎Am ajuns noaptea în Germania.
‎A doua zi, m-am dus cu mașina la spital.
‎Îi văd fața Kalinkăi.
‎Kalinka era adorabilă. Era…
‎scumpetea părinților ei.
‎Era foarte drăguță.
‎De mică zâmbea mereu.
‎Kalinka
‎e o floare sălbatică
‎din pădurile Mazuriei.
‎De asemenea, în poloneză,
‎e un cuvânt care sună bine.
‎Adică are muzicalitate.
‎M-am rugat
‎ca sufletul ei să se odihnească.
‎Și apoi am plecat.
‎A doua zi, la casa mamei ei,
‎m-am dus să-l văd pe Nicolas.
‎Avea cam 11 - 12 ani pe atunci.
‎El mi-a spus
‎că petrecuseră ziua în mod obișnuit.
‎Kalinka nu fusese excesiv de obosită.
‎Abia atunci am început
‎să simt că ceva nu era în regulă.
‎Moartea unei fetișcane, ‎sănătoase, în formă,
‎n-am înțeles-o.
‎Am încercat să înțeleg insolația.
‎Lindau era însorit, cald, erau 29-30°C.
‎Dar,
‎față de Toulouse, nu era foarte cald.
‎Mi-a fost cu adevărat greu
‎să cred anumite lucruri.
‎PECHBUSQUE, FRANȚA
‎FAMILIA BAMBERSKI
‎Mama ei a propus ‎s-o înmormântăm în Pechbusque.
‎Cred că în ziua înmormântării
‎au început să circule zvonuri
‎că moartea Kalinkăi ‎s-ar fi putut datora unui drog.
‎Sunt Elisabeth Aragon, ‎vecina lui André Bamberski.
‎Am venit la înmormântare.
‎Asta e tot ce am putut face.
‎Am discutat cu vecinii mei, ‎care mi-au spus:
‎„Lumea spune că a murit
‎de la o injecție
‎făcută de tatăl ei vitreg, ‎ca să se bronzeze.”
‎Asta a fost explicația la acea vreme.
‎O injecție intravenoasă ‎care s-o ajute la bronzat?
‎Vă supără aceste zvonuri?
‎Da, desigur,
‎dar i se făcuse autopsie.
‎Am rugat-o pe mama ei, când pleca,
‎să-mi trimită copia raportului autopsiei.
‎După una sau două săptămâni,
‎am explodat.
‎Eram furios ‎că nu primisem copia raportului.
‎Când l-ați bănuit pe dl Krombach?
‎De la începutul lui octombrie 1982.
‎Când am citit raportul autopsiei.
‎Cel pe care îl primisem era în germană.
‎Așa că a trebuit să-l traduc.
‎Menționa că avea
‎400 ml din mâncarea de seară
‎care refluaseră din stomac în trahee,
‎și au ajuns în plămâni. Se asfixiase.
‎Până și mie, care nu știu nimic ‎despre medicină sau despre autopsii,
‎doar citind raportul,
‎pentru mine era evident
‎că Kalinka murise din cauza regurgitării,
‎nu a insolației.
‎Dar doi medici legiști
‎au refuzat ‎să specifice în scris cauza morții.
‎Am vrut să clarific lucrurile cu mama ei.
‎Mi-a spus că ea nu a citit ‎raportul autopsiei.
‎De ce?
‎Erau și alte anomalii.
‎Erau anomalii sexuale.
‎Anomalii evidente pentru omul obișnuit.
‎Rană în partea superioară ‎a labiei drepte.
‎Nu se știa dacă avusese
‎raport sexual înainte de moarte.
‎Pentru mine era evident, așa că eram sigur
‎că ceva nu era în regulă.
‎TOULOUSE, FRANȚA
‎Sunt Alexandre Parra-Bruguière, ‎am devenit avocat în acest caz în 2010,
‎când mama Kalinkăi Bamberski
‎m-a angajat ca parte civilă.
‎Încă de la înmormântare ‎ea a simțit că dl Bamberski dorea
‎să o facă să pară complice ‎la moartea fiicei ei.
‎El dorea să știe ce s-a întâmplat, ‎iar ea accepta versiunea lui Krombach.
‎Dna Gonnin nu știe medicină ‎și e măritată cu un medic.
‎Așa că ia de bune ‎explicațiile lui Dieter Krombach.
‎Nu-l suspectează de un act criminal.
‎Desigur.
‎Șeful poliției i-a adresat lui ‎cinci întrebări la telefon.
‎Dl Krombach și le-a notat ‎și a răspuns la ele în scris, de acasă.
‎FIINDCĂ ERAM AGLOMERAT LA CABINET, ‎MI-AU PERMIS SĂ RĂSPUND ÎN SCRIS.
‎Asta nu e o investigație.
‎Dl Krombach n-a fost niciodată
‎chemat ca să fie anchetat verbal.
‎El scrie: „Am pregătit ‎250 mg soluție Solu Decortin,
‎pentru a combate starea de șoc.
‎Am încercat și injecții intracardiace.”
‎Voiam mai multe detalii ‎despre ceea ce se întâmplase.
‎Așa că am făcut recurs
‎la Parchetul General din München.
‎MÜNCHEN
‎MEDIC LEGIST
‎Mă numesc Wolfgang Eisenmenger.
‎La Institutul din München
‎am primit o bucățică de piele,
‎identificată ca fiind ‎locul injectării în braț.
‎Toxicologic, nu am găsit substanțe nocive
‎cauzatoare de moarte.
‎Ce părere aveți despre injecțiile
‎făcute Kalinkăi de Krombach ‎pentru resuscitare?
‎INJECȚIE DE 250MG
‎Da, un medic nu obișnuiește
‎să facă asemenea afirmații.
‎Dr. Krombach a spus la audiere
‎că găsise fata
‎în pat, cu rigiditate cadaverică.
‎Când apare rigiditatea cadaverică,
‎nu mai are niciun rost ‎să încerci resuscitare.
‎Ceva nu e în regulă și omul ăsta minte.
‎Relativ la cauza morții fetei,
‎asta nu ne-a ajutat cu nimic.
‎Nu era destul să dovedim o omucidere,
‎să dovedim fără echivoc ‎că a fost omucidere intenționată.
‎Era o chestiune de credibilitate
‎și de anchetă judiciară.
‎Mă numesc Patricia Jolly, sunt jurnalistă.
‎Înainte de moartea Kalinkăi,
‎familia Krombach era o familie recompusă
‎în care totul mergea foarte bine.
‎Erau Kalinka Bamberski ‎și fratele ei Nicolas,
‎fiul și fiica lui Krombach, ‎Boris și Diana.
‎Prima soție a lui Krombach ‎murise la 24 de ani.
‎Mama Kalinkăi nu vorbea germana,
‎avea încredere deplină în Dieter Krombach.
‎Era convinsă că el nu-i făcuse nimic.
‎A zis că e un tată bun
‎și că n-a observat niciodată ‎vreun gest deplasat
‎față de fiica ei.
‎Dieter Krombach e simpatic, râde,
‎transmite bucuria de a trăi.
‎Justiția germană nu se autosesizează.
‎Frumosul medic în halat alb…
‎Puțini se contrazic cu un medic.
‎Dl Bamberski este expert-contabil,
‎un om serios, auster chiar.
‎Fusese înșelat de soție, ea l-a părăsit.
‎Ea a divorțat de dl Bamberski.
‎DIVORȚ
‎André Bamberski ‎merge la rădăcina lucrurilor.
‎Totul devine o obsesie.
‎Lucrurile trebuie bine făcute, ‎ordonat, îngrijit.
‎Are o constanță și o tenacitate ‎dusă până la obsesie.
‎În iunie 1983,
‎l-am întrebat în scris pe procuror
‎care erau următorii pași ai anchetei.
‎Și mi-a răspuns
‎că moartea Kalinkăi ‎fusese din cauze naturale,
‎și că nu era necesară ‎continuarea anchetei.
‎Adică: „Circulați, vă rog, ‎n-aveți ce vedea.”
‎N-am primit deloc bine vestea.
‎Am editat un anunț,
‎am făcut 5.000 de exemplare…
‎Și m-am dus la Lindau.
‎Scopul meu era să fac cazul public.
‎Era în ziua Festivalului Berii.
‎Era multă lume pe stradă.
‎În jur de 30.000 - 50.000 de oameni.
‎Așa că am distribuit anunțul.
‎Vă citesc câteva pasaje:
‎„Aflați că în Lindau trăiește un criminal.
‎Este doctorul medic internist Krombach.
‎A ucis-o pe frumoasa mea fetiță, Kalinka.
‎În plus, în ciuda indiciilor ‎din raportul medical,
‎care sugerau un act sexual,
‎posibilitatea a fost ignorată. De ce?
‎Cer public să se facă dreptate.”
‎Am fost și pe terasele cafenelelor, ‎în magazine,
‎la toți cei care erau prezenți.
‎Diana, fiica lui Krombach,
‎a venit cu polițiști
‎să mă aresteze.
‎Am fost arestat, luat în custodie,
‎interogat. Până la urmă, m-au eliberat.
‎Eram convins că Krombach ‎o omorâse pe Kalinka.
‎Și nu aveam de gând să mă las.
‎De la început,
‎el a fost prezent la autopsie,
‎ceea ce e neregulamentar!
‎Mă numesc Yves Levano, ‎sunt avocat la Paris.
‎Dieter Krombach avea nevoie ‎de un avocat francez, care vorbea germană.
‎Pentru dl Krombach, dl Bamberski e nebun.
‎Îl putem descrie doar ca pe un nebun.
‎Dl Krombach n-a luat parte la autopsie.
‎S-a dus să recunoască trupul Kalinkăi.
‎Apoi a părăsit încăperea.
‎Medicul legist a spus:
‎„Vă dați seama că am verificat
‎dacă sunt urme de viol.
‎N-am văzut să fie.”
‎Au observat o leziune ‎în partea superioară a labiilor.
‎Exact. Așadar,
‎cei de la pompe funebre ‎îmbracă trupul, îl spală.
‎Făcând asta, îl deteriorează.
‎În iulie era foarte cald, ‎trupul era foarte fragil.
‎Într-o stare de descompunere avansată.
‎Asta e tot.
‎Cei doi medici legiști
‎au prelevat în întregime ‎organele genitale ale Kalinkăi.
‎Anomalia constă în faptul
‎că ulterior…
‎nu se știe…
‎nu scrie nicăieri în raportul autopsiei ‎ce au făcut cu ele.
‎Nu am răspunsul.
‎Dar dacă afirmăm:
‎„Dl Krombach le-a făcut să dispară”,
‎trebuie să spunem și că:
‎„Dl Krombach are unul, doi, ‎trei, patru, cinci complici.”
‎Lindau este un orășel cu aer curat.
‎Un oraș foarte frumos.
‎Cu foarte mulți turiști.
‎Krombach
‎avea un cabinet medical prosper,
‎care era mereu plin.
‎I-am rămas pacientă.
‎Nu aveam niciun motiv să plec.
‎Nu știu de ce a murit fata.
‎Nu se știa.
‎Și el era un medic bun.
‎Un foarte bun diagnostician.
‎Simpatic. N-am nimic rău de spus.
‎Iar mama era o persoană ‎liniștită, foarte prietenoasă.
‎O persoană foarte de treabă, ‎aș putea spune.
‎Pierde fizic prezența fiicei ei,
‎și va afla că dl Bamberski
‎îl suspectează, ‎ba chiar mai mult, pe soțul ei,
‎pe care ea nu-l suspectează,
‎de a fi ucigașul fiicei ei,
‎și pe ea fiindu-i complice.
‎Așa am gândit și am scris
‎că ea fie a participat la actele
‎care au dus la moartea Kalinkăi,
‎fie că nu s-a întrebat niciodată
‎cum a murit Kalinka,
‎sau ce s-a întâmplat.
‎- Divorțul lor a fost disputat aprig? ‎- Da.
‎Da, a fost un divorț conflictual.
‎Din această cauză, ‎tot ce vine din partea lui Bamberski
‎va fi respins pur și simplu.
‎Am întâlnit-o pe Danièle ‎într-o clătitărie din Casablanca.
‎Era în 1965, ea abia dacă avea 20 de ani.
‎Dany era o tânără drăguță, ‎înaltă, blondă, plăcută.
‎Ne-am căsătorit un an mai târziu.
‎După un an și jumătate s-a născut Kalinka.
‎Când s-a născut Nicolas, ‎ea a devenit sora mai mare.
‎Ruptura a început
‎la începutul anului 1974.
‎Avea discuri germane.
‎Avea cărți de învățat germana.
‎Am început să bănuiesc ceva.
‎Am făcut legătura
‎între toate acelea și dr. Krombach,
‎care ne era vecin, la trei case mai jos.
‎Mi-a spus în față că era amanta lui,
‎și atunci am decis
‎să ne întoarcem în Franța.
‎Credeam că o vom lua de la început.
‎Pentru mine, viața a continuat normal, ‎până când, un an mai târziu,
‎chipurile își găsise o slujbă la Nisa.
‎De fapt, Krombach
‎venise la Toulouse.
‎Am urmărit-o
‎și atunci mi-am dat seama
‎că, în timpul săptămânii, ‎în loc să meargă la Nisa,
‎ea trăia cu el în apartamentul lui.
‎Eu am intentat divorț.
‎Există o formă de dorință de răzbunare, ‎pentru ce s-a petrecut în trecut.
‎Răzbunare împotriva lui Krombach
‎și împotriva ei.
‎Din acest motiv, ea era paranoică ‎vizavi de orice spunea dl Bamberski.
‎Mă numesc Philippe Motta.
‎Sunt ziarist în Toulouse ‎de aproape 30 de ani.
‎L-am cunoscut pe André Bamberski în 1985.
‎M-am dus acolo, întrebându-mă
‎ce să fac cu povestea asta.
‎Era bună sau nu?
‎Primul lucru care m-a frapat
‎a fost că avea un teanc de dosare.
‎Tot ce se întâmplase, gândurile lui…
‎După toate prin câte trecusem,
‎nu mai aveam încredere în nimeni.
‎Nu-mi cere să am încredere în tine.
‎DANY ‎„SĂ-I LINIȘTESC CONȘTIINȚA”
‎CRIMĂ
‎Am scris tot.
‎Trebuie să spun
‎că are talentul de a se complica.
‎Trecuseră trei ani de la fapte,
‎și m-a rugat să mă interesez de cazul lui.
‎Am publicat un articol.
‎Cred că era primul articol scris ‎despre povestea aceasta.
‎Nu e neapărat bine scris, ‎cu toate astea, are două pagini.
‎Am fost precauți și l-am intitulat ‎„O poveste ciudată”.
‎O POVESTE CIUDATĂ
‎I-am luat interviu și mamei.
‎A zis că s-a săturat de povestea asta.
‎Deoarece, din câte am înțeles,
‎ea locuia în Toulouse, deci îl părăsise ‎pe dr. Krombach la acea vreme.
‎Îl părăsise pentru că o înșelase.
‎Apoi, asta s-a încheiat cu un divorț.
‎„Aveam nevoie de sprijin ‎după moartea fiicei mele,
‎îl părăsesc.”
‎Dar…
‎încă cinci ani ea a rămas
‎foarte apropiată de el.
‎Ea e convinsă că el n-a făcut nimic.
‎ESTE DR. DIETER KROMBACH O VICTIMĂ?
‎Apoi i-am luat interviu dlui dr. Krombach.
‎„André Bamberski mă acuză din prima zi. ‎Dar doar fiindcă e nebun.”
‎Încheie subiectul.
‎„Scrie ce vrei, nu-mi pasă.”
‎Asta a fost. Așa mi-a răspuns.
‎Avem o persoană care spune:
‎„Dr. Krombach e un asasin.”
‎Îl avem pe dr. Krombach care spune:
‎„André Bamberski e nebun.”
‎Și o a treia persoană spune: ‎„N-am nimic de declarat.”
‎Așadar,
‎nu avem destule date ‎ca să știm cine spune adevărul.
‎O POVESTE CIUDATĂ
‎La acea vreme, era în 1985,
‎am aflat că comisia de anchetă ‎ceruse Parchetului
‎să facă alte investigații.
‎În particular, ‎o exhumare a trupului Kalinkăi.
‎AUTOPSIE, DUPĂ EXHUMARE
‎Medicii care făcuseră autopsia ‎au spus că predaseră toate organele,
‎odată cu trupul Kalinkăi…
‎PRELEVARE COMPLETĂ A ORGANELOR GENITALE
‎…dar organele nu fuseseră repuse în corp.
‎FĂRĂ NICIUN ELEMENT PREZENT
‎Pentru mine, ‎mai ales după această exhumare,
‎exista confirmarea ‎că au fost sustrase probe.
‎De către cine?
‎Nici până azi nu cred ‎că avem răspuns la această întrebare.
‎Dar autoritățile germane ‎au închis din nou cazul.
‎Kalinka era
‎tăiată în bucăți,
‎ca un porc la abator.
‎Dar nimeni nu voia să știe
‎cum și de ce murise.
‎Cineva mi-a spus că Kalinka ‎era cetățean francez,
‎așadar justiția franceză ‎putea fi competentă.
‎Am prins speranțe noi.
‎M-am gândit că justiția franceză există.
‎L-am luat ca avocat în Paris, ‎în ianuarie 1986,
‎pe dl avocat François Gibault.
‎Sunt avocat.
‎Am depus jurământul în 1956.
‎Dl Bamberski a adus raportul autopsiei.
‎Exhumarea Kalinkăi.
‎Organele care fuseseră îndepărtate ‎nu erau în cosciug.
‎Acesta este unul dintre mistere.
‎Este important, pentru că dr. Krombach
‎n-a putut fi acuzat ‎pentru viol sau tentativă de viol,
‎din moment ce ‎organele genitale dispăruseră.
‎Din lipsă de probe, dacă doriți.
‎Pentru mine, ‎aceasta este o negare a dreptății.
‎Nu pot accepta asta.
‎Dl Krombach și-a luat un avocat în Franța.
‎Și, într-adevăr,
‎dl Krombach a refuzat să vină în Franța.
‎I-am pus întrebări, l-am convocat,
‎dar mereu a refuzat.
‎Mereu a avut o atitudine negativă.
‎Nu știm de ce a decedat Kalinka Bamberski.
‎În acest moment,
‎argumentele de nevinovăție ‎sunt la fel de credibile
‎ca argumentele de vinovăție.
‎VECHE LOCALNICĂ ÎN LINDAU
‎Domnul Bamberski
‎știa că era ceva în neregulă, ‎și avea dreptate.
‎Perfectă dreptate.
‎Când l-ați cunoscut ‎prima dată pe Krombach?
‎La începutul anilor '80.
‎Mama era o pacientă regulată.
‎Copii fiind, ‎mereu ne lua cu ea la cabinet.
‎Prima dată au fost injecțiile cu calciu.
‎Mereu stând întinse, pentru că te amețeau.
‎Dar nu mi-am pus întrebări, ‎aveam 14 sau 15 ani.
‎Apoi am început cu injecțiile cu fier.
‎Părinții mei divorțaseră ‎la începutul anului 1985.
‎Era multă violență domestică.
‎Dl Krombach era mereu la noi, ca medic,
‎pentru tata, ca să-l liniștească.
‎Apoi tata s-a mutat,
‎și Krombach a început ‎să ne invite la călărie.
‎Apoi i-a venit ideea
‎să facem o excursie ‎pentru călărie, în Camargue.
‎Să stăm acolo în weekend, ‎de vineri până luni.
‎Mergeam spre Nisa,
‎acolo am făcut pozele acelea.
‎Îmi amintesc că făcea 50 de ani pe atunci.
‎Și totul a început cu:
‎„Dă-mi un pupic!”
‎Dar am considerat-o afecțiune paternă.
‎Atunci a întrecut limita?
‎Da, categoric.
‎Am ajuns seara târziu ‎și aveam o singură cameră,
‎cu un pat dublu mare ‎și unul de o persoană.
‎Patul de o persoană era un pat extensibil.
‎Și a început să spună
‎că el categoric va dormi în patul mare ‎și să alegem cine doarme lângă el.
‎Sora mea m-a implorat
‎să o las pe ea în patul mic,
‎și să dorm eu în patul mare.
‎Își adusese trusa de medic cu el.
‎Aveam deficiență de fier ‎care necesita tratament regulat.
‎La un moment dat am adormit și…
‎atunci a avut loc agresiunea sexuală.
‎Eram în stare de șoc, ca paralizată.
‎Șoc înmulțit cu zece.
‎Am permis să se întâmple.
‎Nu am îndrăznit ‎să mă mișc sau să spun ceva.
‎Am făcut pe moarta ‎și îmi amintesc că mă scutura,
‎pentru că crezuse că am murit.
‎Era speriat, fiindcă făceam pe moarta.
‎Nu-mi venea să cred că era aievea.
‎De asta nici n-am vorbit despre asta, ‎când ar fi trebuit să merg la poliție,
‎dar, nu…
‎Krombach era ‎un fel de autoritate în Lindau.
‎Un doctor!
‎Adularea medicilor ‎e dusă la extrem în Germania.
‎„Un medic a făcut așa ceva? Nu se poate!”
‎„Ei nu fac așa ceva! ‎Nu poate fi adevărat.”
‎Nimeni nu știa ‎că era un pervers sexual narcisist,
‎cu o slăbiciune pentru fete tinere.
‎Fiind și medic, cum să ne imaginăm
‎că un astfel de om ‎ar putea comite o astfel de crimă?
‎Pentru mine era evident.
‎Eu cred
‎că a profitat de faptul că Kalinka
‎dormea singură la parter.
‎Krombach a coborât
‎și a violat-o pe Kalinka.
‎A violat-o, dar Danièle ‎și autoritățile germane
‎au crezut că nu e vinovat cu nimic,
‎că a fost acuzat pe nedrept,
‎și că eu inventasem totul împotriva lui.
‎În Franța,
‎procedurile au durat mult timp.
‎Câțiva ani.
‎Dar, în 1988,
‎trei profesori în medicină francezi
‎au confirmat
‎că moartea a survenit în urma unui șoc
‎cauzat de acțiunile medicale ‎ale dlui Krombach,
‎care au dus la regurgitare,
‎și de acolo, ‎la moartea prin asfixie a Kalinkăi.
‎Așadar, Procuratura i-a întocmit ‎dosar penal dlui Krombach
‎pentru omucidere.
‎În 9 martie 1995,
‎Curtea cu juri și-a anunțat verdictul.
‎Dl Krombach, evident că nu era prezent,
‎a fost condamnat la 15 ani de închisoare,
‎dar doar pentru agresiune cu intenție,
‎cauzatoare de moarte neintenționată.
‎Odată cu sentința s-a emis ‎și mandat de arestare, desigur.
‎Și apoi,
‎când cineva e nevinovat
‎și nu are ce să-și reproșeze, se apără.
‎Asta sugera că e vinovat.
‎Atunci mi-am zis: „Ăsta e sfârșitul.”
‎Am așteptat ca Procuratura Generală
‎să-l aresteze pe dl Krombach.
‎Și…
‎să-l aducă în Franța.
‎Dar am aflat ‎că la finele lui decembrie 1995,
‎Ministerul Justiției
‎scrisese: „Vă rog să nu procedați
‎la executarea sentinței dlui Krombach.”
‎Era o piedică politică
‎ce îl favoriza pe Krombach ‎vizavi de un cetățean francez,
‎victimă a unui cetățean german.
‎Germania a spus ‎că a fost judecat în München,
‎așa că nu-l extrădează.
‎Procedurile legale m-au mâhnit enorm,
‎încât simțeam că nu mai pot ‎avea încredere în nimeni.
‎Mandatul de arestare ‎nu este pus în executare,
‎pentru că dl Krombach ‎e nevinovat în țara lui.
‎Asta e tot!
‎La începutul lui martie 1997, ‎m-a sunat un ziarist
‎de la un ziar din Lindau
‎să-mi spună că dr. Krombach ‎violase în cabinetul său
‎o pacientă sub 16 ani.
‎Vedeți, nu mă înșelasem.
‎Dl Krombach este realmente ‎un pervers sexual.
‎Sunt Barbara Völkel,
‎și lucrez la televiziunea germană ZDF.
‎Acum 30 de ani, ‎femeile nu erau luate în serios.
‎Susțineți ilegalitatea violului marital?
‎Nu!
‎Dacă mergeau să reclame la poliție
‎o agresiune sexuală sau un abuz sexual,
‎li se râdea în nas.
‎Așadar în 1997 am avut o mare dezbatere ‎în Bundestag, în Germania,
‎ca legea agresiunii sexuale ‎să fie reformulată.
‎Pe tren am citit un mic articol ‎în Allgäuer Zeitung.
‎Era vorba despre un medic, ‎dr. Dieter Krombach,
‎care agresase o fetiță de 16 ani ‎în cabinetul său.
‎Și primise pentru asta ‎doi ani cu suspendare.
‎Agresorul sexual rămâne în libertate.
‎Am investigat acest caz.
‎Era un mare protest în Lindau, ‎pe Lacul Constanța.
‎Dr. Krombach ar fi putut primi zece ani.
‎Nimeni de aici nu înțelege ‎pedeapsa ușoară.
‎S-au strâns peste 2.200 de semnături,
‎ca medicul ‎să nu mai poată profesa niciodată.
‎A durat foarte mult, ‎cu preliminarii prelungite,
‎până să-l pot intervieva ‎pe Dieter Krombach.
‎Frontal a filmat ‎interviul cu agresorul sexual.
‎Rămâne singurul interviu ‎dat de dr. Krombach
‎în legătură cu infracțiunile.
‎Avocații lui l-au sfătuit ‎să nu mai dea alte interviuri.
‎Puteau fi puse doar întrebări aprobate, ‎în prezența avocatului său.
‎Ne așteptam să vedem ‎un acuzat plin de remușcări.
‎Dar nu era cazul lui Dieter Krombach.
‎El flirta cu camera,
‎mi-a făcut câteva avansuri.
‎Da, mi-a spus:
‎„Mă bucur să vă întâlnesc,
‎dacă nu erați blondă,
‎nu vă dădeam acest interviu.”
‎N-am văzut niciun semn de remușcare ‎din partea agresorului,
‎care credea că nu greșise cu nimic.
‎Credeați că o face voluntar?
‎Nu a spus „da”, dar n-a zis nici „nu”.
‎Când am sărutat-o, mi-a răspuns la sărut.
‎La început am sărutat-o, apoi am întrebat ‎dacă vrea să mergem mai departe.
‎Și doar mi-a zâmbit.
‎Vorbim de agresarea unei fete de 16 ani.
‎Și lua victima în derâdere.
‎Nu credea că a fost ceva rău.
‎A fost interesant pentru mine,
‎cum vorbesc și puțină rusă, și…
‎i-am spus: „Te iubesc” ‎în rusă, în timpul actului.
‎Adică, nu spun că era în extaz,
‎dar am avut impresia că era de acord.
‎I-am spus: „Dar ați sedat-o!
‎Nu putea să riposteze deloc.”
‎Cum spuneau în vechea Romă: ‎„Cine tace pare a consimți.”
‎M-a deranjat mereu felul în care lua ‎victima în derâdere în fața camerei.
‎O sedase ca să abuzeze de ea,
‎și cu toate acestea își justifica fapta.
‎La scurt timp după încheierea interviului, ‎l-am întrebat despre Kalinka.
‎A spus că fusese un accident,
‎că nu s-ar duce niciodată în Franța,
‎așa că n-o să facă niciodată pușcărie.
‎Și atunci s-a încheiat interviul.
‎După ce a fost transmis la Frontal, ‎cazul a devenit
‎cunoscut în toată țara ‎și peste granițe, în lume.
‎Putem discuta puțin?
‎Nu.
‎- Putem face un scurt interviu? ‎- Nu putem, nu facem. Mulțumesc!
‎După părerea mea, dosarul Kalinkăi ‎s-a închis mult prea repede în Germania.
‎Multe elemente sugerau agresiunea sexuală.
‎A primit doar doi ani cu suspendare.
‎Și îi era interzis ‎să mai practice medicina.
‎Nu i-a mai fost permis niciodată
‎să practice într-o clinică, ‎într-un spital,
‎într-un dispensar sau oriunde.
‎Când ați început ‎să-l urmăriți pe Krombach?
‎Imediat după
‎procesul din 1997.
‎Ce urmăreați când ați început asta?
‎Eu voiam
‎să obțin dreptate pentru Kalinka ‎împotriva lui Krombach.
‎M-am dus acolo în toți acei ani,
‎de două, trei ori, ‎uneori de patru ori pe an.
‎Am angajat un detectiv
‎care mi-a spus că Krombach ‎ținea locul altor medici.
‎De fapt, aceste absențe durau
‎câteva zile, în jur de o săptămână, ‎maximum două săptămâni.
‎M-am întrebat ce făcea.
‎Mă numesc Petra Stephan. ‎Am pregătire de bibliotecară în fosta RDG.
‎De asemenea, pun multe întrebări.
‎Asta e firea mea.
‎Cred că era pe la începutul lui 2006.
‎Au sunat de la clinică
‎și mi-au spus că au un medic nou.
‎Din curiozitate, ca întotdeauna, ‎prima întrebare a fost:
‎„Cum se numește doctorul?”
‎Iar a doua: „De unde este?”
‎Persoana de la telefon mi-a spus:
‎„Medicul este dr. Dieter Krombach,
‎este din Lindau, de pe Lacul Constanța.”
‎M-am gândit:
‎„Din frumosul Lindau,
‎de ce se mută la Rödental ‎un medic din Lindau?
‎Ia să vedem ce fel de medic e.”
‎M-a uimit câte informații am găsit.
‎Ce făcuse acest medic.
‎Toate faptele comise. Lucruri rele.
‎Am citit că prima lui soție ‎murise misterios,
‎probabil de la o injecție.
‎Am citit că violase o pacientă.
‎Am citit mai ales despre Kalinka.
‎Și cu toate aceste informații în cap,
‎m-am dus la programarea de la cabinet.
‎Eram sigură că era ceva necurat la mijloc.
‎Aveam un plan.
‎Mai întâi mă uit la om,
‎să văd dacă e chiar el.
‎Îmi era teamă.
‎Tremuram atât de tare,
‎încât a observat și m-a întrebat:
‎„De ce îți e teamă?
‎Îți e teamă de mine?”
‎I-am spus că nu-mi era teamă de el,
‎ci că aveam emoții pentru consult.
‎Și imediat m-am gândit: „El e!”
‎Am informat trei autorități diferite.
‎Am scris la ziar.
‎Am trimis un e-mail primarului,
‎și unul Colegiului Medicilor.
‎I-am trimis un e-mail și dlui Bamberski.
‎Și dânsul a luat legătura cu mine.
‎Datorită acestei doamne
‎autoritățile germane au aflat
‎că, de la sfârșitul anului 1997, ‎el începuse
‎să efectueze înlocuiri în toată Germania.
‎Furniza acte false
‎diferitelor clinici, spitale,
‎cabinetelor medicale ‎care cereau înlocuitori în toată Germania.
‎Nu și-a recăpătat niciodată ‎licența de practică.
‎Dar, evident, își făcuse o copie din timp.
‎Cu această copie ‎s-a plimbat prin toată Germania
‎ca înlocuitor, în toți acei ani.
‎Poliția din Coburg
‎l-a prins la scurt timp, ‎chiar înainte să plece din țară,
‎cu o valiză plină cu bani,
‎și o seringă peniană.
‎Dacă nu vrei să iei Viagra,
‎poți folosi asta
‎ca să ai erecție.
‎A avut loc un proces
‎foarte mediatizat de presă.
‎Kalinka, fiica lui Bamberski,
‎care a murit la 15 ani
‎după o injecție făcută de dr. Krombach.
‎TRIBUNAL
‎Dl Bamberski era foarte calm,
‎de fapt, era chiar bucuros,
‎că era, în sfârșit, un proces în Germania,
‎împotriva lui Krombach, chiar dacă era
‎doar legat de faptul că nu avea
‎acte în regulă.
‎Fără o autorizație, nu poți practica.
‎M-am gândit că: „E prea periculos.
‎Dacă se întâmplă ceva ‎și știu ce fel de om e,
‎trebuie să semnalez public asta.”
‎La audierea la care am asistat ‎în iulie 2007
‎s-a aflat că, de fapt,
‎dl Krombach continuase ‎cu agresiunile sexuale.
‎Două persoane au venit ‎să depună mărturie la tribunal.
‎Și alți câțiva
‎au fost menționați la judecată.
‎Dl Krombach a fost condamnat ‎la 28 de luni închisoare.
‎Măcar a primit doi ani.
‎Măcar atât.
‎Așa ceva n-ar trebui să se întâmple.
‎Apoi a fost eliberat mai devreme.
‎M-am simțit frustrat, deoarece
‎deși aveam rezultate, ‎nu atinsesem țelul suprem,
‎acela de a face dreptate Kalinkăi.
‎E absurd să crezi, ca dl Bamberski,
‎că am făcut dragoste cu ea.
‎Că ați violat-o!
‎Nu aveam nevoie. Eram căsătorit,
‎eram fericit cu mama Kalinkăi.
‎De altfel, ea a stat cu mine ‎încă cinci ani după aceea, parcă,
‎și apoi am divorțat.
‎Nu din cauza asta, ci fiindcă o înșelasem ‎cu o altă femeie, cu o amică a ei.
‎În fine, se întâmplă.
‎SCHEIDEGG, GERMANIA
‎Dl Krombach a stat în închisoare ‎până în iunie 2008.
‎S-a întors la Scheidegg.
‎Scheidegg e foarte aproape de Lindau.
‎Așa că, l-am urmărit pe Krombach.
‎Am fost de trei ori la Scheidegg,
‎în septembrie ‎și la începutul lui octombrie.
‎Am găsit acolo pe o pancartă,
‎în fața casei unde locuia dl Krombach:
‎„Casă de vânzare”.
‎Deci avea ocazia să scape de autorități.
‎M-am panicat puțin și m-am întrebat
‎unde avea să se ducă.
‎Eram în impas,
‎nu mai puteam face nimic.
‎Nu puteam să fac nimic ‎cu condamnarea în contumacie.
‎În septembrie 2009 m-am decis.
‎Trebuia să fac ceva.
‎Era o singură soluție.
‎Asta m-a motivat
‎să-l răpesc.
‎Să-l răpesc pe dl Krombach,
‎să-l aduc cu sau fără voia lui
‎pe dl Krombach în Franța.
‎În mintea mea,
‎justiția trebuia să aibă o finalitate.
‎Așa că…
‎poate că era ca o lovitură la poker,
‎dar măcar era ceva concret.
‎V-ați gândit să-l ucideți?
‎Nu, niciodată nu m-am gândit să-l ucid.
‎Dreptatea nu s-ar fi făcut, ‎așa că, pentru toată lumea, pentru mine,
‎ar fi rămas o îndoială.
‎Orașul Bregenz, din Austria, ‎e foarte aproape de Scheidegg și Lindau.
‎Așa că am făcut cunoscut ‎în toate cafenelele,
‎în toate restaurantele, ‎în hotelurile și cabanele din Bregenz,
‎că eram în căutarea ‎unui doritor care să mă ajute
‎să-l transfer pe dl Krombach
‎din Germania în Franța.
‎Le-am dat documente scrise în germană,
‎cu fotografia lui, ‎deasupra scris Interpol.
‎Era într-o vineri,
‎și primesc un telefon de la recepție:
‎„Vă caută un domn.”
‎Așa l-am cunoscut pe Anton.
‎Mă numesc Anton Krasniqi.
‎M-am născut în Kosovo, ‎am crescut în Austria.
‎Ca tată,
‎mă fascinează forța acestui tip.
‎E un tată foarte puternic!
‎E interesant, e mișcător.
‎E mișcător, ‎să îți imaginezi că tu ai păți așa ceva,
‎ce ai face ca tată?
‎Ce ești în stare să faci ‎pentru copilul tău?
‎Tu ce ai fi făcut?
‎Un proces scurt.
‎Curat, scurt, rapid.
‎L-am luat cu mine în mașină.
‎Ne-am dus la Lacul Constanța
‎și m-am oferit să-l ajut.
‎Mi-a zis:
‎„Eu îți propun să o fac din omenie,
‎nu vreau niciun ban.”
‎Da, m-a întrebat cât vreau pentru asta?
‎M-am uitat la el și am râs.
‎I-am zis: „Nu, fără bani.”
‎Am zis: „Dar sunt cheltuieli de suportat.”
‎A zis: „Bine, dar vedem după.”
‎Așa că n-am riscat nimic.
‎Făcuserăți pușcărie până atunci?
‎Da.
‎Dacă ne gândim la consecințe,
‎la ce se poate întâmpla,
‎nu mă interesează deloc.
‎Dacă ar fi fost un mafiot,
‎mi-ar fi cerut bani în avans.
‎Da, știu o bandă de ruși, de georgieni.
‎Am luat doi cu mine.
‎Care era prețul?
‎Prețul a fost 10.000 de euro de căciulă.
‎Ați discutat cum vor proceda?
‎Nu, deloc. El mi-a zis: ‎„Cu cât știi mai puțin, cu atât mai bine.”
‎Așa că i-am dat acordul meu.
‎Era o speranță,
‎dacă nu crezi în nimic,
‎nu realizezi nimic.
‎M-am întors în Toulouse.
‎Am așteptat. Nimic special.
‎Am luat mașina sorei mele.
‎Era destul loc în spate,
‎geamurile din spate erau fumurii,
‎era ideal.
‎Planul era: când îl vezi,
‎îl iei și-l bagi în mașină.
‎Îl aduci în Franța. Primitiv, simplu.
‎Krombach nu era acasă.
‎Pe la 21:00,
‎văd mașina intrând în garaj.
‎Mi-am zis: „Bun, e aici.”
‎Înăuntru era lumină,
‎am bătut la ușă.
‎M-am îndepărtat de ușă.
‎La trei-patru metri de ușă.
‎El a ieșit.
‎„Bună seara, sunteți dl Krombach?” ‎am întrebat în germană.
‎A zis: „Da, ce doriți?”
‎Cei doi ruși au venit, ‎din stânga și din dreapta și l-au atacat.
‎El a început să strige:
‎„Ajutor, ajutați-mă!”
‎L-am pus în mașină, legat cu scotch.
‎Asta am făcut.
‎El știa ce se întâmplă.
‎Striga și ne întreba:
‎„Mă duceți în Franța?
‎O să mă omorâți?”
‎I-am spus: „N-o să te omoare nimeni.”
‎El mi-a zis: „Du-mă acasă
‎și îți dau 500.000 de euro.”
‎Nu, nu ne întoarcem și nu vrem bani.
‎Eu conduceam.
‎Cei doi ruși ‎și dr. Krombach erau în spate.
‎Aud pe unul dintre ruși spunând:
‎„Nu, nu face asta!”
‎Mă întorc și văd că unul dintre ei ‎scosese un cuțit.
‎Se pare că voia ‎să-i taie organele genitale.
‎Am oprit mașina.
‎I-am zis: „Cară-te!”
‎Era prea riscant ‎să conduc 300-400 de kilometri
‎cu un tip cu un cuțit.
‎Tipul a zis: „Bine. Îmi vreau banii.”
‎„Bine, poftim banii. Ciao!”
‎Pentru mine era important ‎să-l duc pe Krombach
‎undeva în interiorul Franței.
‎Deodată văd: „Ieșire: Mulhouse”.
‎Da, super!
‎Este primul oraș
‎în care există structuri ale legii, ‎secție de poliție,
‎cu tribunalul alături.
‎În fața tribunalului
‎erau câteva mașini de poliție.
‎Nu-l puteam descărca acolo.
‎Am intrat pe prima alee.
‎Krombach striga încet:
‎„Ajutor!”
‎Am deschis poarta larg.
‎L-am lăsat acolo.
‎La 3:20 dimineața,
‎primesc un telefon anonim.
‎„Sună la poliția
‎din Mulhouse,
‎să le spui că Krombach
‎e pe trotuar în fața Vămii.”
‎Am sunat, le-am spus povestea,
‎și tipul credea că-s nebun.
‎E căutat pentru omor cu intenție.
‎Omor calificat?
‎De ceva timp deja.
‎Pe strada Tilleul?
‎Da, strada Tilleul, lângă Vamă.
‎- ‎Are mandat de arestare? ‎- Da, e individ periculos.
‎„Vă spun foarte serios,
‎există mandat european de arestare.
‎Verificați și veți vedea.”
‎Tipul ăsta e căutat…
‎Stai, e un tip cu căluș, ‎cu mâinile și picioarele legate.
‎Suntem pe strada Tilleul.
‎E legat. Stai!
‎E un tip legat.
‎Suntem pe strada Tilleul, e legat. ‎Are mâinile și picioarele legate.
‎După zece minute a zis:
‎„L-am găsit,
‎dar l-ați bătut foarte rău.”
‎„Eu nu l-am bătut, ‎din moment ce sunt în Toulouse.”
‎Domnule!
‎Da?
‎Prenumele dv. e Dieter?
‎Da.
‎Prenumele lui e Dieter.
‎A zis că a fost răpit din Germania.
‎E conștient?
‎Da, e conștient, ‎dar nu e într-o stare bună.
‎Mi-au promis că mă duc acasă.
‎I-au promis că-l duc înapoi acasă.
‎Ce naționalitate zici că erau, ruși?
‎Vorbeau rusește.
‎- Vorbeau rusește. ‎- Bine.
‎V-ați imaginat că veți fi arestat?
‎Nu, deloc.
‎De asta vă și spun că am fost surprins.
‎Am rezervat o cameră în Mulhouse.
‎Mi-am luat bilet de avion
‎și când am ajuns la hotel,
‎era deja în jur ‎de ora cinci, șase după-amiaza.
‎Polițiștii care mi-au bătut la ușă
‎m-au întrebat dacă sunt dl Bamberski.
‎Mi-au spus că sunt reținut,
‎și m-au dus la secția de poliție.
‎Acolo a început interogatoriul.
‎Când doi polițiști m-au condus
‎la tribunal, ca să fiu prezent ‎în fața procurorului,
‎vă spun, toți mi-au prezentat onorul
‎în hol, la ieșirea din secția de poliție.
‎S-au ridicat cu toții?
‎Erau toți în picioare,
‎aplaudând.
‎Asta mi-a dat puțină speranță.
‎Mi-au spus că Krombach era acolo.
‎Că nu-i dăduseră drumul.
‎El era, cum s-ar spune,
‎la capătul procedurilor juridice.
‎André Bamberski, acuzat de răpire, ‎riscă zece ani de închisoare.
‎Mă numesc Laurent De Caunes,
‎sunt avocat în baroul din Toulouse.
‎Am aflat de răpirea dlui Krombach
‎când mi s-a spus că dl Bamberski
‎era reținut în Mulhouse.
‎În acel moment mi-a fost teamă.
‎Trebuia să mă fi gândit înainte
‎la consecințele
‎instigării la răpire.
‎Presei îi plac expresiile
‎emfatice, teatrale,
‎revelația unui scandal.
‎Apoi am intrat într-un stadiu aparte,
‎în care dl Bamberski era parte civilă
‎în procesul împotriva dlui Krombach,
‎și un viitor infractor acuzat,
‎în procesul contra lui.
‎La ora 23:00,
‎André Bamberski iese, liber.
‎Dar e acuzat de răpire
‎și asociere cu infractori.
‎Mi-am dat consimțământul
‎pe 9 octombrie, în 2009,
‎ca Krombach să fie adus în Franța.
‎Mă numesc Philippe Ohayon. Sunt avocat.
‎L-am apărat pe Dieter Krombach ‎în cursul celor două procese penale.
‎Dieter Krombach era arestat.
‎Avea fața umflată, arăta ca o friptură.
‎Vă imaginați în ce stare catastrofică era.
‎Era traumatizat. Pretindea că e nevinovat.
‎Își strigă nevinovăția, e nervos.
‎Răpirea a fost extrem de violentă.
‎Și dl Bamberski a zis: „Nu e vina mea,
‎nu am ordonat niciodată ‎să fie bătut sau agresat.”
‎Dl Bamberski, după părerea mea, este un om
‎pentru care scopul scuză mijloacele.
‎Am pledat pentru faptul că André Bamberski
‎a acționat mânat de principii morale,
‎deoarece știa că, ‎dacă Krombach era arestat,
‎se va redeschide procesul.
‎Un proces cu adevărat contradictoriu.
‎Un real proces pentru dreptate.
‎Scopul justiției
‎nu este răzbunarea.
‎Așa e de când lumea.
‎Justiția nu e răzbunare, ci opusul ei.
‎După ce Dieter Krombach a fost răpit,
‎am luat legătura cu Diana Krombach.
‎Interviul a avut loc ‎în fața casei tatălui ei,
‎de unde fusese răpit.
‎Încă era convinsă de nevinovăția tatălui.
‎Sunt 100% convinsă ‎de nevinovăția tatălui meu.
‎După atâția ani, aceste lucruri
‎sunt o imensă povară emoțională ‎pentru familia mea.
‎Ne arătați unde s-a întâmplat răpirea?
‎Știu doar din spusele tatălui meu.
‎Aici știu că e locul de parcare ‎și a zis că s-a întâmplat
‎chiar înainte să ajungă la mașină.
‎Poliția a văzut o pată mare de sânge aici.
‎Inițial au presupus că fusese ucis.
‎Germania a cerut ca el să le fie predat?
‎Evident.
‎De fapt, au fost foarte surprinși ‎că a fost nevoie să ceară asta.
‎Evident, a fost o mare surpriză.
‎Asta am combătut luni de zile.
‎Dar nu s-a întâmplat așa.
‎PARIS, FRANȚA
‎EGALITATE
‎La Curtea cu juri din Paris,
‎dl Krombach era judecat ‎pentru aceleași capete de acuzare
‎ca la procesul în contumacie din 1995,
‎pentru omor cu premeditare al Kalinkăi.
‎Multe emoții la începerea ‎procesului lui Dieter Krombach.
‎Azi la Curtea cu juri din Paris, o zi ‎marcată de prima confruntare față în față
‎între cel acuzat ‎de uciderea tinerei Kalinka
‎și tatăl fetiței, André Bamberski.
‎Primul gând și primele cuvinte
‎sunt pentru Kalinka.
‎Atmosfera era aceea ‎a unui proces mediatizat în care
‎îl avem pe germanul care a scăpat
‎de justiție în toți acești ani,
‎care va plăti, în sfârșit.
‎Aceasta era atmosfera.
‎Dl Krombach nu e într-o formă bună.
‎Mulțumită amicilor dlui Bamberski.
‎E o situație suprarealistă.
‎În boxa acuzaților e o persoană
‎adusă de partea reclamantă în Franța,
‎folosind violență extremă.
‎Acest climat germanofob,
‎un climat conspirativ,
‎în care acuzăm justiția germană
‎de protejarea unui medic obscur
‎la Lindau, nu are sens.
‎Care e adevărul?
‎Adevărul este ‎că tatăl meu nu a făcut nimic.
‎Nu e vinovat. ‎E o acțiune a unui nebun, a unui maniac.
‎Dr. Krombach,
‎un tată bun pentru copiii lui.
‎Dar are două fețe.
‎Era dr. Jekyll și dl Hyde.
‎Dl Bamberski este o forță morală.
‎Nu e un justițiar, ‎nu e un răzbunător mascat,
‎dar este combativ.
‎Un călugăr luptător.
‎Dl Bamberski, ca întotdeauna, hotărât.
‎Este o ușurare pentru el ‎faptul că, în sfârșit, se face dreptate?
‎E o ușurare, ‎pentru că asta a urmărit mereu
‎ca Krombach să fie judecat.
‎Dna Gonnin e o femeie ‎foarte calmă, foarte plăcută,
‎care resimte foarte dureros ‎cele întâmplate.
‎Răpirea, arestarea lui Krombach ‎și mediatizarea.
‎Rana e redeschisă
‎în condițiile în care ea nu crede
‎că Dieter Krombach e vinovat.
‎Cred că s-a simțit ca o victimă ‎în ceea ce ea considera
‎o violență juridică ‎din partea dlui Bamberski.
‎Este procesul, este răzbunarea ‎lui Bamberski contra lui Krombach.
‎Mi s-a cerut să particip la audieri,
‎să scriu cronica procesului.
‎Lumea din sală își ținea respirația,
‎efectiv, când a intrat Krombach.
‎Destul de repede
‎își pierde stăpânirea de sine,
‎deoarece întrebările care îi convin
‎le înțelege repede
‎și răspunde foarte bine.
‎Dar când o întrebare e puțin incomodă,
‎face acest gest.
‎Apoi, are loc un episod șocant.
‎Ajunseserăm în a cincea sau a șasea zi,
‎când am aflat că avusese un infarct.
‎Viața îi e pusă în pericol, ‎are probleme cardiace
‎confirmate de un expert.
‎Dieter Krombach nu mai poate să compară.
‎Convocat la proces, cardiologul german ‎a invocat o problemă cardiacă.
‎Era o invenție pur și simplu.
‎Câțiva ziariști care relatează cazul
‎i-au contactat ‎pe dl Levano și pe dl Ohayon,
‎înainte de proces,
‎iar ei mereu au declarat ‎că procesul nu va avea loc.
‎Efectiv, au din nou dreptate.
‎Curios, are o problemă medicală care ține ‎de specializarea lui, cardiologia.
‎DUPĂ ȘASE LUNI
‎El crede că Kalinka a fost ucisă ‎de tatăl vitreg, Dieter Krombach.
‎De ce nu a anunțat poliția ‎ca să izoleze locul faptei?
‎Danièle Gonnin, mama Kalinkăi.
‎Foștii soți nici măcar nu se privesc, ‎se ignoră complet.
‎Ce stare de spirit aveți?
‎Sunt
‎mult mai încrezător
‎și mai liniștit decât data trecută.
‎Adică?
‎Adică
‎s-a procedat în așa fel încât
‎dl Krombach să nu mai facă infarct.
‎Bineînțeles că trebuie să se încheie.
‎Sigur că vrea ‎să-și dovedească nevinovăția.
‎Pentru că e nevinovat.
‎Să depun mărturie împotriva lui
‎mi-a fost greu, ca în fața atâtor oameni
‎să descriu din nou toată povestea.
‎Prima dată l-am întâlnit pe dl Krombach
‎în vara anului 1993.
‎Aveam 29 de ani.
‎El era mai în vârstă, ‎aproape de 60 de ani.
‎Cineva mi-l recomandase:
‎„E un medic de treabă și foarte bun.”
‎A zis că am deficiență de fier
‎și că trebuia să-mi facă injecții cu fier.
‎Mi-a făcut de câteva ori injecție
‎și au fost toate bune, până acolo.
‎Eu și soțul o duceam greu cu banii,
‎și mi-a oferit o slujbă la cabinetul lui.
‎Trebuia doar să mătur, ‎să spăl pe jos, să șterg praful.
‎Mergeam la ora prânzului.
‎Nu erau angajați și nici pacienți.
‎Atunci nu m-am gândit că nu era în regulă.
‎Apoi, într-o zi, intrând pe hol
‎am auzit niște zgomote.
‎Am strigat:
‎„Hei, e cineva acolo?”
‎Era el, în spate, în laborator.
‎M-a întrebat
‎dacă voiam să-mi facă injecția,
‎ca să nu mai fie nevoie ‎să vin mai târziu, la programare.
‎Nu mi s-a părut ciudat, ‎așa că am fost de acord.
‎A fost o injecție complet diferită.
‎Îmi amintesc că eram paralizată.
‎Îmi amintesc că am vrut să mă ridic,
‎și el m-a împins ușor înapoi,
‎cu două degete, apoi s-a întâmplat.
‎M-a violat, da.
‎- Ne putem opri puțin? ‎- Desigur.
‎Bine.
‎Nu gândeam destul de limpede ‎cât să mă duc la poliție.
‎Eram speriată, îmi era teamă,
‎și îmi era rușine.
‎Dl Krombach era o persoană ‎foarte bogată și influentă,
‎și m-am gândit că n-am nicio șansă.
‎Nu l-am putut apăra pe Dieter Krombach
‎de aceste acuzații.
‎Nu erau acuzații dovedite,
‎țineau de alt proces.
‎Krombach a spus că nu mă cunoaște,
‎că nu m-a văzut în viața lui,
‎și că eram acolo ca să-mi dau importanță.
‎Justiția are reguli.
‎Și prima regulă este ‎să dovedești acuzațiile.
‎CURTEA CU JURI SALA 3
‎Am auzit că se temea ‎că voi depune mărturie.
‎Și sala de judecată era plină.
‎Iar avocații lui ‎erau ca niște câini feroci.
‎Surorile Mauer n-au făcut parte ‎din proces, și n-am putut
‎să-l apăr pe dl Krombach
‎împotriva acuzațiilor surorilor Mauer.
‎Cum a reacționat Danièle Gonnin ‎la mărturiile celorlalte victime?
‎A fost dezgustată.
‎Avea sentimentul că se înșelase 28 de ani.
‎Îmi amintesc ‎că s-a întors spre mine și a spus:
‎„De fapt, e un pervers.
‎Am trăit cu un pervers
‎ani de zile și nu mi-am dat seama.”
‎A fost un șoc, vârsta victimelor, ‎modul de operare,
‎fete care erau minore ‎la momentul respectiv,
‎modul în care le seda ‎și cum abuza de ele sexual.
‎Danièle Gonnin nu s-a uitat
‎la fiolele cu medicamentele
‎pe care i le-a injectat Kalinkăi.
‎Nu le-a verificat, avea încredere.
‎Dl Krombach e cardiolog,
‎și toată lumea e de acord ‎că încercările de reanimare a Kalinkăi,
‎modul cum a procedat ‎și substanțele pe care i le-a injectat
‎contravin în totalitate ‎oricăror proceduri medicale.
‎Ea urma să afle cum infidelitatea ‎se petrecea chiar la ea acasă.
‎Soțul ei a drogat-o, ‎ca s-o înșele cu vecina de 16 ani.
‎Dar vecina
‎a explicat că prima dată ‎când a început să facă sex
‎cu Dieter Krombach a fost acasă la el.
‎În casa în care locuia cu dna Gonnin.
‎Pe canapeaua din living
‎și, ca să nu fie deranjați, ‎își droga soția.
‎Punea câteva picături ‎de hipnotic în paharul soției,
‎ca ea să doarmă foarte adânc,
‎și să nu audă
‎că el făcea sex în camera alăturată.
‎Danièle Gonnin a declarat la proces ‎că dormise anormal
‎în noaptea crimei.
‎Acum are dubii și crede ‎că ar fi putut fi sedată
‎de către dl Krombach ‎în noaptea morții fiicei ei.
‎Am avut dubii, ‎acum sunt mai mult decât dubii.
‎Sunt convinsă că minte.
‎Și asta e dureros.
‎Acum va trebui să trăiesc cu asta.
‎Mi-ar fi plăcut ‎ca Dieter Krombach să-mi spună:
‎„A fost un accident, ‎m-am speriat și am mințit.”
‎Aș fi înțeles, poate că l-aș fi iertat.
‎Dar acum nu-l mai pot ierta.
‎I-a fost foarte greu dnei Gonnin, ‎să trăiască cu sentimentul
‎de a fi considerată de toți ‎ca cea care știa,
‎dar n-a vrut să spună, ‎sau să creadă, sau să audă.
‎Și imaginea asta n-o putea suporta.
‎Evident, am fost mulțumiți,
‎pentru că am putut spune mamei,
‎întregii lumi, întregii prese:
‎„Vedeți, am avut dreptate.”
‎Dr. Krombach a fost condamnat
‎la 15 ani de închisoare
‎pentru agresiune.
‎Desigur, primul meu gând ‎este pentru Kalinka.
‎S-a făcut dreptate în numele ei.
‎Acum voi putea s-o plâng.
‎DIETER KROMBACH E CONDAMNAT ‎LA 15 ANI DE ÎNCHISOARE
‎PENTRU AGRESIUNE PREMEDITATĂ ‎CAUZATOARE DE OMOR DIN CULPĂ.
‎MEREU ȘI-A SUSȚINUT NEVINOVĂȚIA.
‎ÎN CIUDA PROTESTELOR LUI ANDRÉ BAMBERSKI,
‎A FOST ELIBERAT PE 22 FEBRUARIE 2020, ‎DIN MOTIVE MEDICALE.
‎A MURIT PE 12 SEPTEMBRIE 2020 ÎN GERMANIA.
‎PÂNĂ ÎN PREZENT, 16 FEMEI AU DENUNȚAT
‎ABUZURILE SEXUALE COMISE DE DR. KROMBACH.
‎Ce condamnare ați primit?
‎Un an de închisoare.
‎Când eram la închisoare în Austria, ‎m-a vizitat tatăl meu.
‎Mi-a zis: „Băiete, știi ce ai făcut?”
‎Am zis: „Da, tată.”
‎Sunt mândri de mine.
‎Toți sunt mândri de mine.
‎În timpul procesului de răpire ‎de la Mulhouse
‎am aflat că eram condamnat,
‎ca autor al răpirii,
‎la un an de închisoare cu suspendare.
‎Kalinka sper că e în rai
‎și că știe ce am făcut pentru ea.
‎Cred că merita.
‎Ce ați spune unui tată ‎care și-a pierdut fiica?
‎I-aș spune că au trecut 39 de ani.
‎Nu-ți irosi viața.
‎M-am bătut ca Don Quijote de la Mancha
‎cu morile de vânt.
‎Am făcut dreptate pentru ea.
‎Dar, de fapt,
‎acestea sunt bătălii extreme.
‎Subtitrarea: Bogdan DeLia