Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX DOKUMENTUMFILMJE
Official YIFY movies site: YTS.MX
Segélyhívó.
Tudnának küldeni egy mentőt a rue du Tilleulbe?
Megtaláltuk a keresett személyt,
kezét, lábát összekötözték. Beragasztották a száját,
és összeverték a fejét.
Eszméleténél van?
Igen, egyelőre eszméleténél van, de rosszul néz ki.
Azt mondja, hogy Németországból rabolták el.
Szándékos emberölésért körözik.
Emberölésért?
Egy ideje.
Majdnem 30 éves az ügy.
A fiatal, 14 éves francia lányt, Kalinkát az 1980-as években ölték meg,
és az ügy most hihetetlen fordulatot vett.
Olyan apa, aki folyamatosan harcolt.
Aki sosem adta fel.
Tudja, hogy hol lakik a lánya gyilkosa.
Segíteni akartam neki.
Ennyi.
Te mihez kezdenél?
Apaként te mit tennél?
Mire vagy képes a gyermekedért?
LINDAU NÉMETORSZÁG
1982. JÚLIUS 10.
Kora reggel volt.
Megcsörrent a piros telefon.
Felvettem.
Eszméletlen személyhez riasztottak, és megadták a címet.
Rögtön azt gondoltam…
MENTŐS
…hogy remélem, nem Krombachékkal történt valami.
Krombach orvos, miért kell odamennünk?
Futva jött ki,
és azt mondta: „Azt hiszem, már késő.”
Bevitt minket a szobába,
és ott feküdt a lány holtan.
Kalinka. A nevelt lánya.
Krombach feldúlt volt, de higgadt.
Az anya viszont sírt.
Teljesen össze volt törve.
Rögtön észrevettem, hogy már beállt nála a hullamerevség.
Ahogy kifele mentünk, láttam,
hogy kanül volt a karjában.
Kérdeztem Krombachot, hogy mit adott be neki.
Azt mondta, kalciumot, mert azt gondolta, az segít.
„Egész nap kint volt a napon.”
Ezért úgy vélte,
hogy hőgutát kaphatott.
Ezt mondta.
Tragikus eset.
Nem hagyott nyugodni.
Tudni akartam, hogy halt meg a lány.
Nem természetes úton halt meg.
Éreztem, hogy valami nem stimmel.
PECHBUSQUE FRANCIAORSZÁG
1982. július 10-ének
reggelén Kalinka anyja felhívott,
hogy közölje a szörnyű hírt, hogy Kalinka meghalt.
KALINKA APJA
Azt mondta, hogy Kalinka hőguta miatt sokkot kapott.
Teljesen levert a hír, megrémültem.
FRANCIAORSZÁG PECHBUSQUE
Este értem Németországba.
Másnap bementem autóval a kórházba.
Magam előtt látom Kalinka arcát.
Imádni való volt. Kalinka…
a szemünk fénye volt.
Nagyon édes kislány.
Kis korától kezdve mosolygós volt.
A kalinka
egy virág,
Mazúria erdeiben honos.
Lengyelül
szép hangzása van.
Dallamos.
Imádkoztam
a lelke üdvéért.
Aztán elmentem.
Másnap az anyjánál
találkoztam Nicolas-val,
aki akkoriban 11-12 éves volt.
Ő mondta nekem,
hogy átlagos nap volt.
Kalinka nem volt fáradtabb, mint máskor.
Ekkor kezdtem el…
ekkor kezdtem el gyanakodni.
Meghalt egy teljesen egészséges kislány.
Nem értettem.
Próbáltam megérteni, hogyan kaphatott hőgutát.
Lindauban napfényes, meleg idő volt, 29-30 fok.
De
Toulouse-ban is ugyanilyen meleg volt.
Nehezen volt hihető
egy-két dolog.
PECHBUSQUE FRANCIAORSZÁG
BAMBERSKI CSALÁD
Az anyja azt javasolta, hogy Pechbusque-ben temessük el.
Azt hiszem, a temetés napján
kezdték el az emberek mondogatni,
hogy Kalinka valamilyen szertől halt meg.
Elizabeth Aragon vagyok, André Bamberski szomszédja.
Elmentünk a temetésre.
Ez volt minden, amit tehettünk.
Beszéltem a szomszédokkal, és azt mondták,
hogy azt beszélik, Kalinka
injekciótól halt meg,
amit a mostohaapja adott be neki, hogy lebarnuljon.
Akkoriban ezt mondták nekem.
Intravénás barnító injekció?
Bántónak találja ezeket a pletykákat?
Bántónak, de mivel
végeztek boncolást…
Mikor elbúcsúztunk, megkértem Kalinka anyját,
hogy küldjön másolatot a boncolási jegyzőkönyvről.
Úgy egy-két hétre rá
vesztettem el a türelmem.
Begurultam, mert nem küldte el a boncolási jegyzőkönyvet.
Mikor kezdett el gyanakodni Krombach úrra?
1982 októberének elején.
Amikor elolvastam a boncolási jegyzőkönyvet.
Németül kaptam meg,
ezért lefordíttattam.
Megemlítették benne,
hogy Kalinka vacsorájából 400 cl
visszakerült a gyomrából a légcsövébe,
aztán a tüdejébe. Megfulladt.
Nem vagyok orvos, nem értek a boncoláshoz,
de ahogy olvastam…
egyértelmű volt számomra,
hogy Kalinka a hányásába fulladt bele,
nem hőgutát kapott.
De a két boncolóorvos
nem volt hajlandó írásba foglalni a halál pontos okát.
Tisztázni akartam pár dolgot Kalinka anyjával.
Azt mondta, hogy nem olvasta a boncolási jegyzőkönyvet.
Miért?
Aztán ott volt az a sok rendellenesség.
Szexuális rendellenességek.
Az átlagember számára egyértelmű, hogy ezek nem normálisak.
Sebesülés a jobb szeméremajkon.
Nem megállapítható,
hogy történt-e behatolás a halál bekövetkezte előtt.
Számomra egyértelmű volt, ezért biztos voltam benne,
hogy valami nagyon nem stimmel.
TOULOUSE FRANCIAORSZÁG
Alexandre Parra-Bruguière vagyok, 2010-ben kapcsolódtam be az ügybe,
amikor Kalinka Bamberski édesanyja
felkért, hogy felperesként képviseljem a bíróságon.
Már a temetésen úgy érezte, hogy Bamberski úr
azzal vádolja, hogy segédkezett a lánya meggyilkolásában.
Bamberski tudni akarja, mi történt, de ő nem kérdőjelezi meg Krombach verzióját.
Gonnin asszony nem orvos, a férje viszont az.
Ezért elfogadja Dieter Krombach magyarázatát.
Nem gyanakszik rá, hogy bűncselekmény történt.
Természetesen.
A rendőrfőnök feltett neki öt kérdést a telefonba.
Krombach úr felírta őket, és írásban válaszolt rájuk, otthonról.
MIVEL TÚLÓRÁZTAM, MEGENGEDTÉK, HOGY ÍRÁSBAN VÁLASZOLJAK.
Nem is volt nyomozás.
Krombach urat egyszer sem
hívták be kihallgatásra.
Azt írja: „Először 250 mg Solu Decortint adtam be neki
a sokk ellen.
A szívbe is próbáltam injekciót beadni.”
Többet akartam kideríteni arról, hogy mi történt.
Ezért fellebbezést nyújtottunk be
a főügyész hivatalához Münchenbe.
MÜNCHEN
IGAZSÁGÜGYI ORVOSSZAKÉRTŐ
Wolfgang Eisenmenger vagyok.
A müncheni intézetünkbe
beküldtek kivizsgálásra egy bőrdarabot
a kar azon részéről, ahol beadták az injekciót.
A toxikológiai vizsgálat során nem találtunk mérgezésre utaló jelet,
amely a halál oka lehetett volna.
Mit gondol az injekciókról,
amelyeket Krombach adott be Kalinka újraélesztéséhez?
250 MG INJEKCIÓ
Igen, meg kell mondanom, hogy elég szokatlan egy orvostól
ilyen kijelentéseket hallani.
Dr. Krombach azt mondta a kihallgatásán,
hogy már beállt a hullamerevség,
amikor rátalált a lányra az ágyban.
Ha már beállt a hullamerevség,
abszolút felesleges újraélesztéssel próbálkozni.
Valami nem stimmel, ez az ember nem mond igazat.
De ami a lány halálának kérdését illeti,
nem tudtunk továbblépni.
Ez nem volt elegendő ahhoz, hogy bizonyítsuk az emberölést,
hogy kétség nélkül bizonyítsuk a szándékos emberölést.
Szavahihetőség kérdése volt a dolog,
és jogi megítélésé.
Patricia Jollynak hívnak, újságíró vagyok.
Kalinka halála előtt
Krombachék családja mozaikcsalád volt,
ahol úgy tűnt, minden rendben megy.
Kalinka Bamberski és öccse, Nicolas,
Krombach fia és lánya, Boris és Diana.
Krombach első felesége 24 évesen halt meg.
Kalinka anyja nem beszélt németül,
mélyen megbízott Dieter Krombachban.
Meg volt győződve, hogy ártatlan.
Azt mondta, hogy a férje jó apa,
és sosem viselkedett helytelenül
a lányával.
Dieter Krombach kedves, sokat nevet,
vidám fickó.
A német igazságszolgáltatás nem foglalkozik az üggyel.
Jóképű orvos fehér köpenyben…
Kevesen mondanak ellent egy orvosnak.
Bamberski úr okleveles könyvvizsgáló,
komoly ember, mondhatni zord.
Elárulták, a felesége elhagyta.
Elvált Bamberski úrtól.
VÁLÁS
André Bamberski szereti végigvinni a dolgokat.
Mindent rögeszmésen csinál.
Szereti, ha a dolgok el vannak intézve, élükre vannak állítva.
Következetes, kitartó, szinte mániákusan.
1983 júniusában
levelet írtam az ügyésznek,
amelyben a nyomozás következő lépéseiről érdeklődtem.
És az ügyész azt válaszolta,
hogy Kalinka természetes módon halt meg,
és nincs szükség további nyomozásra.
Vagyis haladjak tovább, nincs itt semmi látnivaló.
Nagyon rosszul esett.
Írtam egy szórólapot.
Ötezer példányt nyomtattam belőle.
Elmentem Lindauba.
Fel akartam hívni a nyilvánosság figyelmét.
A sörfesztivál napja volt.
Rengetegen voltak az utcákon.
30 vagy 50 ezer ember.
És kiosztottam a szórólapokat.
Felolvasok belőle pár sort:
„Tudniuk kell róla, hogy gyilkos lakik Lindauban.
Krombach belgyógyász az.
Megölte a csodálatos lányomat, Kalinkát.
Ezenkívül az orvosi jelentés
nemi aktusra vonatkozó utalásait
figyelmen kívül hagyták. Miért?
Nyilvánosan követelem, hogy tegyenek igazságot.”
Odamentem a kávézók teraszain ülőkhöz, bementem a boltokba,
odamentem az emberekhez.
És Diana, Krombach lánya
rendőrökkel jött értem.
Hogy letartóztasson.
Így hát letartóztattak, őrizetbe vettek,
kihallgattak. Végül elengedtek.
Biztos voltam benne, hogy Krombach ölte meg Kalinkát.
És nem voltam hajlandó feladni.
Az elejétől kezdve
jelen volt a boncolásnál,
ami szintén nem szabályos.
Yves Levano vagyok, ügyvédként dolgozom Párizsban.
Dieter Krombachnak francia ügyvéd kellett, aki jól beszél németül.
Krombach úr szemében Bamberski úr őrült.
Nincs más szó rá, mint hogy őrült.
Krombach úr nem volt jelen a boncolás során.
Csak azonosította Kalinka holttestét.
Aztán elhagyta a helyiséget.
A boncolóorvos azt mondta:
„Természetesen megvizsgáltuk,
hogy történt-e nemi erőszak.
Nem találtunk erre utaló jelet.”
Sérülést találnak a felső szeméremajkon.
Pontosan. És ezután
a temetkezési vállalkozó felöltözteti és megmosdatja a testet.
Ezzel kompromittálja a nyomokat.
Júliusban nagyon meleg volt, könnyen megrongálódhatott a test.
Gyorsan bomlásnak indulhatott.
Ennyi.
A két igazságügyi orvosszakértő
alaposan átvizsgálja Kalinka nemi szerveit.
Az ellentmondás az,
hogy ezután
nem tudjuk,
nem írták le a boncolási jegyzőkönyvben, hogy mit csináltak vele.
Nem tudom a választ.
De még egyszer, ha azt mondjuk,
hogy Krombach úr tűntette el a nyomokat,
akkor azt állítjuk,
hogy Krombach úrnak 1, 2, 3, 4, 5 tettestársa volt.
Lindauba gyógyulni járnak az emberek.
Nagyon szép városka.
Sok a turista, nagyon sok.
Krombach?
Jól menő orvosi praxisa volt,
mindig tele volt páciensekkel.
Az eset után is nála maradtam.
Mert nem volt rá okom, hogy váltsak.
Nem tudtam, miért halt meg a lány.
Nem tudtam.
És jó orvos volt.
Ügyesen diagnosztizált.
Sokat nevetett. Nem tudok rosszat mondani rá.
És az anya nyugodt, udvarias nő volt.
Igazán kedves ember.
A gyereke eltűnik az életéből.
És megtudja, hogy Bamberski úr
a férjét gyanúsítja,
akire ő nem gyanakszik,
a lánya meggyilkolásával,
és őt magát azzal, hogy tettestársa volt.
Azt gondoltam, és meg is írtam,
hogy vagy részt vett a történtekben,
amelyek Kalinka halálához vezettek,
vagy sosem gondolkozott el azon,
hogyan is halt meg Kalinka,
vagy mi történhetett vele.
- Haragban váltak el? - Igen.
Haragban váltak el.
Emiatt mindent, amit Bamberski úr tesz,
figyelmen kívül hagynak.
Danièle-lel egy palacsintázóban ismerkedtem meg Casablancában.
Ez ’65-ben történt, alig volt még 20 éves.
Dany szép lány volt, magas, szőke, kedves.
Egy évre rá házasodtunk össze.
Másfél évvel később megszületett Kalinka.
Amikor Nicolas megszületett, Kalinka nagytestvér lett.
1974 elején kezdtünk el
eltávolodni egymástól.
Német lemezei voltak.
Német nyelvkönyvei.
Gyanakodni kezdtem.
Aztán világossá vált,
hogy ezek dr. Krombachhoz kötődnek.
A szomszédban lakott, három házzal arrébb.
Nyíltan a szemembe mondta, hogy viszonya van vele,
ekkor határoztuk el,
hogy visszamegyünk Franciaországba.
Azt hittem, hogy elölről kezdjük.
Az életem visszatért a megszokott kerékvágásba, míg egy évvel később
állítólag munkát talált Nizzában.
Valójában Krombach
eljött Toulouse-ba.
Követtem a feleségem,
és rájöttem,
hogy hét közben ahelyett, hogy Nizzába ment volna,
Krombachhal élt a lakásában.
Én kezdeményeztem a válást.
Bamberski valahogy
meg akarja bosszulni azt, ami a múltban történt.
Bosszút akar állni Krombachon
és a volt feleségén.
Ez a volt feleségét gyanakvóvá tette mindennel kapcsolatban, amit mondott.
Philippe Motta vagyok.
Harminc éve dolgozom újságíróként Toulouse-ban.
1985-ben találkoztam André Bamberskivel.
Amikor elmentem hozzá, nem tudtam,
mit gondoljak a történetéről.
Hogy igaz-e, vagy sem.
És az tűnt fel legelőször,
hogy stócokban álltak nála a papírok.
A történtekről, a gondolatairól…
A történtekből azt tanultam meg,
hogy senkiben se bízzak.
Senki se kérje tőlem, hogy bízzak meg benne.
„MEGNYUGTASSA A LELKIISMERETÉT”
„GYILKOSSÁG”
Mindent leírok.
Meg kell hagyni,
tehetsége van hozzá, hogy mindent megbonyolítson.
Három év telt el,
és megkért, hogy foglalkozzak az ügyével.
Lehoztunk egy cikket,
azt hiszem, ez volt az első, ami megjelent róla.
Nem feltétlen sikerült jól, de akkor is két teljes oldalt tesz ki.
Óvatosak voltunk. „Furcsa történet” lett a címe.
FURCSA TÖRTÉNET
Az anyát is megszólaltattam.
Azt mondta, hogy belefáradt az egészbe.
Mert ha jól értettem,
Toulouse-ban lakott, szóval akkoriban hagyta el dr. Krombachot.
Elhagyta, mert a férfi hűtlen volt.
És aztán elváltak.
„Támogatásra volt szükségem a lányom halála után.
Elhagylak.”
De
az utána következő öt évben is
szoros kapcsolatban marad vele.
Meg van győződve róla, hogy Krombach ártatlan.
DR. DIETER KROMBACH ÁLDOZAT?
És aztán meginterjúvoltam dr. Krombachot.
„André Bamberski engem vádol
a kezdetek óta. Az az ember egy őrült.”
Mindent félresöpör.
„Írjon, amit csak akar. Nem érdekel.”
Ennyi. Ezt válaszolja nekem.
Az egyik azt állítja,
hogy dr. Krombach gyilkos.
Dr. Krombach pedig azt,
hogy André Bamberski őrült.
És van egy harmadik személy, akinek az egészhez nincs hozzáfűznivalója.
Szóval
nincs elég bizonyítékunk hozzá, hogy tudjuk, ki mond igazat.
FURCSA TÖRTÉNET
1985-ben
megtudtam, hogy a rendőrség
további nyomozást kért az ügyészségtől.
Konkrétan Kalinka holttestének exhumálását kérték.
EXHUMÁLÁS UTÁNI BONCOLÁS
A boncolást végző orvosok azt állították, hogy minden szervet átadtak
Kalinka holttestével együtt.
MINTAVÉTEL A NEMI SZERVEKBŐL
De a szervek nem kerültek vissza a holttestbe.
NINCSENEK FENNMARADÓ TESTRÉSZEK
Számomra már az exhumálás során
nyilvánvalóvá vált, hogy visszatartottak bizonyítékokat.
De ki?
Máig úgy gondolom, hogy erre nem fogunk választ kapni.
De a német hatóságok ismét lezárták a nyomozást.
Kalinkát
feldarabolták,
mint egy disznót a vágóhídon.
De senki sem akarta kideríteni,
hogyan és miért halt meg.
Valaki felhívta rá a figyelmem, hogy mivel Kalinka francia volt,
Franciaország joghatósága alá tartozik az ügye.
Elkezdtem újra reménykedni.
A francia igazságszolgáltatásban.
1986 januárjában Párizsban felfogadtam ügyvédnek
François Gibault urat.
Ügyvéd vagyok.
1956-ban tettem le az eskümet.
Bamberski úr elhozta nekem a boncolási jegyzőkönyvet.
Kalinka exhumálási papírját.
A szerveket valóban eltávolították, nem voltak a koporsóban.
Ez az egyik rejtély.
De fontos, mert Krombach urat
így nem lehet nemi erőszakkal vagy nemi erőszak kísérletével vádolni.
Mivel a nemi szervek eltűntek.
Bizonyíték hiánya miatt.
Számomra ez az igazságszolgáltatás megtagadása.
És ezt nem fogadhatom el.
Krombach úr felbérelt egy francia ügyvédet.
És
nem volt hajlandó Franciaországba jönni.
Kérdéseket küldtünk neki, beidéztük.
Mindent visszautasított.
Mindig elutasító maradt.
Nem tudjuk, hogy Kalinka Bamberski miért halt meg.
Ettől fogva
az ártatlanság melletti érvek ugyanolyan hihetőek,
mint a bűnösség mellettiek.
VOLT LINDAUI LAKOS
Bamberski úr?
Tudta, hogy valami nem stimmel, és igaza volt.
Tökéletesen igaza.
Mikor találkozott először Krombachhal?
A ’80-as évek elején.
Édesanyám gyakran járt hozzá.
Gyerekként sokszor vitt minket magával a rendelőbe.
Először kalciuminjekciókat kaptunk.
Le kellett feküdnünk, mert rosszul lettünk tőle.
De nem kérdeztem semmit, csak 14-15 éves voltam.
Aztán elkezdtünk vasinjekciókat kapni.
A szüleim 1985 elején váltak el.
Gyakori volt otthon a bántalmazás.
Krombach úr sokszor járt nálunk orvosként,
hogy lenyugtassa édesapámat.
Aztán az apám elköltözött,
és Krombach egyre többször hívott meg minket lovagolni.
Aztán azzal az ötlettel állt elő,
hogy menjünk lovas kirándulásra Camargue-ba.
Maradjunk ott a hétvégére péntektől hétfőig.
Elmentünk autóval Nizzába,
és ott készültek a képek.
Emlékszem, akkor töltötte be az ötvenet.
És az egész úgy kezdődött,
hogy azt akarta, hogy adjak neki egy puszit.
De apai szeretetnek vettük.
Ekkor hágta át először a határokat?
Igen. Határozottan.
Későn értünk oda, és csak egy szobánk volt
egy nagy franciaággyal és egy egyszemélyes ággyal.
És az egyszemélyes ágy tábori ágy volt.
És kijelentette,
hogy ő alszik a franciaágyban,
mi pedig választhatunk, hogy melyikünk alszik vele.
A húgom könyörgött,
hogy hadd aludhasson a kisebb ágyban,
és én aludjak a nagyban.
Magával hozta az orvosi táskáját.
Vashiányosak voltunk, amit rendszeresen kezelni kellett.
Egy idő után elaludtam,
és akkor megerőszakolt.
Teljes sokkban voltam, mint aki megbénult.
Lemerevedtem.
Képtelen voltam tenni ellene.
Nem mertem mozdulni vagy ellenkezni.
Halottnak tettettem magam, és emlékszem, hogy megrázott,
mert azt hitte, hogy meghaltam.
Megijedt, mert halottnak tettettem magam.
Nem hittem el, hogy valóban ez történik.
Ezért nem beszéltem róla, el kellett volna mennem a rendőrségre,
de nem…
Krombachot mindenki tisztelte Lindauban.
Egy orvos!
Németországban szélsőséges módon istenítik az orvosokat:
„Egy orvos? Az lehetetlen!
Ilyet nem tesz egy orvos. Ez nem lehet igaz.”
Senki sem tudta róla, hogy nárcisztikus szexuális zaklató.
Főleg a fiatal lányok érdekelték.
Nehéz elhinni, hogy egy orvos
ilyen bűncselekményt követhet el.
Számomra egyértelmű volt.
Szerintem
kihasználta azt, hogy Kalinka
egyedül aludt a földszinten.
Krombach lement,
és megerőszakolta Kalinkát.
Megerőszakolta, de Danièle és a német hatóságok
úgy gondolták, hogy ő nem felelős semmiért.
Hogy tévesen vádolják.
És hogy csak kitaláció
mindaz, amivel vádolom.
Franciaországban
sokáig elhúzódott az eljárás.
Több évig.
De 1988-ban
három francia orvosprofesszor
megállapította,
hogy Kalinka a halála előtt sokkot kapott
Krombach úr orvosi beavatkozása miatt.
Ez vezetett az öklendezéshez.
Aminek következtében Kalinka megfulladt.
A vádtanács ezen ítélete
esküdtbíróság elé küldte Krombach urat
gyilkosság vádjával.
1995. március 9-én
az esküdtbíróság ítéletet hozott.
Krombach úr természetesen nem volt jelen.
Tizenöt év szabadságvesztésre ítélték.
De csak nem szándékosan,
gondatlanságból elkövetett emberölés miatt.
Letartóztatási parancsot adtak ki ellene.
Természetesen.
Persze
ha valaki ártatlan,
és nincs mit a saját szemére vetnie,
az megpróbálja megvédeni magát.
Ez azt sugallta, hogy Krombach bűnös.
Ha úgy tetszik, azt mondtam: „Itt a vége. Ennyi.”
Vártam, hogy a főügyész
letartóztassa Krombach urat.
És
Franciaországba hozassa.
De 1995 decemberének végén megtudtam,
hogy az igazságügyi minisztérium
azt kérte, hogy ne hajtsák végre
a Krombach ellen hozott ítéletet.
Politikai nyomásgyakorlás történt
Krombach javára egy francia állampolgárral szemben,
aki egy német áldozata lett.
És Németország azt mondta, hogy mivel Münchenben már volt tárgyalás,
ezért nem adják ki Krombachot.
A jogi eljárások nagyon megviseltek,
úgy éreztem, hogy senkiben sem tudok többé megbízni.
A letartóztatási parancsot nem hajtják végre,
mert Krombach úr ártatlannak bizonyult a saját hazájában.
Ennyi.
1997. március elején történt, hogy egy lindaui újságtól
felhívott egy újságíró,
hogy elmondja, hogy dr. Krombach megerőszakolt a rendelőjében
egy 16 éven aluli beteget.
Tehát nem tévedtem.
Krombach tényleg szexuális ragadozó.
Barbara Völkel vagyok,
a német televíziós adónak, a ZDF-nek dolgozom.
Harminc évvel ezelőtt a nőket nem vették komolyan.
Támogatja, hogy törvényellenes legyen a házasságon belüli nemi erőszak?
Nem!
Ha egy nő szexuális bűncselekményt akart bejelenteni
a rendőrségen, vagy azt, hogy nemi erőszak áldozatává vált,
kinevették.
Ezért 1997-ben nagy vita folyt le Németországban a Bundestagban
a szexuális bűncselekményekről szóló törvény reformjáról.
A vonaton utazva olvastam egy rövid cikket az Allgäuer Zeitungban.
Egy orvos, dr. Dieter Krombach
bántalmazott egy 16 éves lányt a rendelőjében.
És két év próbaidőt kapott érte.
Szabadlábon marad a szexuális bűnelkövető.
Elkezdtem utánajárni az esetnek.
Nagy volt a felháborodás Lindauban a Boden-tó partján.
Dr. Krombach tíz évet is kaphatott volna.
Senki sem érti, miért kapott ilyen enyhe ítéletet.
Több mint 2200 aláírás gyűlt össze,
hogy örökre eltiltsák a praktizálástól.
Hosszú út vezetett addig,
mire végre meginterjúvolhattam Dieter Krombachot.
Interjú a szexuális bűnelkövetővel, kamerák előtt.
Máig ez az egyetlen interjú, ami dr. Krombachhal készült
az általa elkövetett bűnökről.
Az ügyvédjei azt tanácsolták neki, hogy ne beszéljen többet.
Csak az ügyvédjei jelenlétében, előre egyeztetett kérdésekre válaszolt.
Egy bűnbánó elkövetőre számítottunk.
De Dieter Krombach egyáltalán nem ilyen volt.
Flörtölt a kamerával
és velem is flörtölt.
Igen, azt mondta nekem:
„Örülök, hogy megismerhetem,
ha nem lenne szőke,
nem egyeztem volna bele az interjúba.”
Semmi jelét nem láttuk rajta bűnbánatnak,
nem fogta fel, hogy mit tett.
Azt gondolta, hogy önszántából cselekszik?
Nem egyezett bele, de nem is utasított el.
Amikor megcsókoltam, ő visszacsókolt.
Az elején csak megcsókoltam, majd kérdeztem, hogy akar-e továbbmenni.
És ő csak mosolygott.
Egy 16 éves lány bántalmazásáról beszéltünk.
És gúnyolódott az áldozaton.
Nem érezte, hogy ez rossz.
Nagyon érdekes volt,
és beszélek egy kicsit oroszul.
Az aktus során mondtam neki oroszul, hogy „szeretlek”.
Nem mondom, hogy ez lenyűgözte,
de az volt a benyomásom, hogy beleegyezett.
„De hát bedrogozta!” – mondtam neki.
„Nem tudta megvédeni magát.”
Ahogy az ókori rómaiak mondták: „Hallgatás, beleegyezés.”
Sosem felejtem el, hogyan gúnyolódott az áldozaton a kamera előtt.
Elkábította, hogy megerőszakolhassa,
és még mindig mentegette magát.
Röviddel az interjú vége előtt Kalinkáról kérdeztem.
És azt mondta, hogy az baleset volt,
és mivel sosem tervez Franciaországba menni,
ezért sosem fog börtönbe menni.
Ekkor lett vége az interjúnak.
Miután lement a Frontalon az interjú,
belföldön és külföldön is mindenki megismerte az ügyet.
Beszélhetnénk röviden?
Nem.
- Készíthetnénk egy rövid interjút? - Nem. Köszönöm.
Véleményem szerint a Kalinka-ügyet túl gyorsan lezárták itt Németországban.
Sok részlet szexuális bűncselekményre utalt.
Mindössze két évnyi felfüggesztett szabadságvesztést kapott.
És eltiltották a praktizálástól.
Soha többé nem praktizálhatott
rendelőben, kórházban
vagy bármilyen beteggondozó intézetben.
Mikor kezdte el Krombachot követni?
Rögtön az 1997-es
bírósági tárgyalás után.
Mi volt ezzel a célja?
Hogy igazságot
szerezzek Kalinkának Krombachhal szemben.
Odamentem azokban az években,
kétszer, háromszor, akár négyszer is egy évben.
Felbéreltem egy nyomozót,
aki azt mondta, hogy szerinte Krombach helyettesítéseket vállal.
El-eltünedezett
pár napra, egy hétre, maximum két hétre.
Azon gondolkoztam, mit csinálhat ezalatt.
Petra Stephan vagyok. Könyvtárosnak tanultam az NDK-ban.
Sokat kérdezek, mindent megkérdőjelezek.
Ilyen a természetem.
Azt hiszem, 2006 elején történt.
A rendelőből hívtak.
És azt mondták, hogy új orvost vettek fel.
És kíváncsiságból rögtön megkérdeztem,
hogy hogy hívják.
Ez volt az első kérdésem.
A második pedig az,
hogy hova valósi.
És a telefonba azt mondták,
hogy dr. Dieter Krombachnak hívják,
és Lindauból jön, a Boden-tó mellől.
Arra gondoltam:
„A gyönyörű Lindauból…
Miért akar egy lindaui orvos Rödentalba költözni?
Nézzünk utána, kicsoda is ő!”
Teljesen ledöbbentett, amit találtam róla.
Amit ez az orvos tett.
Amit művelt. Rossz dolgokat.
Olvastam, hogy az első felesége rejtélyes körülmények között halt meg,
valószínűleg valamilyen injekciótól.
Olvastam, hogy megerőszakolta egy páciensét.
És mindenekelőtt Kalinkáról.
Miután ezeket megtudtam,
időpontot kértem a rendelésére.
Az egész dolog bűzlött.
Volt egy tervem.
Először megnézem magamnak,
és megbizonyosodom róla, hogy tényleg ő-e az.
Féltem.
És annyira remegtem,
hogy észrevette, és megkérdezte:
„Mitől fél ennyire?
Tőlem?”
És azt mondtam: „Nem, nem magától félek.
Hanem a vizsgálattól.”
És rögtön azt gondoltam, hogy ez ő.
Három különböző hatóságnak is szóltam.
Írtam az újságnak.
E-mailt írtam a polgármesternek
és az orvosi kamarának.
Bamberski úrnak is írtam egy e-mailt.
Kapcsolatba lépett velem.
Ennek a hölgynek köszönhetően
a német hatóságok értesültek róla,
hogy Krombach 1997 végétől
helyettesítéseket vállalt Németország-szerte.
Hamis iratokat adott be
különböző szakrendelőknek, kórházaknak,
orvosi rendelőknek, hogy helyettesíthessen.
Sosem kapta vissza az orvosi engedélyét.
De nyilvánvalóan másolatot készített róla.
És ezzel Németország-szerte
helyettesítő orvosként dolgozott ezen évek során.
A coburgi bűnügyi rendőrség
röviddel azelőtt kapta el, hogy elhagyta volna az országot
egy pénzzel teli bőrönddel
és egy péniszpumpával.
Ha valaki nem akar Viagrát szedni,
akkor ezt használhatja,
hogy felállítsa a péniszét.
A média figyelemmel követte
a tárgyalást.
Kalinka, Bamberski lánya,
aki fiatalon, 15 évesen halt meg,
miután dr. Krombach injekciót adott be neki.
IGAZSÁGÜGYI HATÓSÁG
Bamberski úr nagyon nyugodt,
tárgyilagos és boldog volt,
hogy végre bíróság elé állítják Németországban
Krombachot, még ha csak
közokirat-hamisítás
miatt is.
Engedély nélkül nem lehet praktizálni.
Arra gondoltam, hogy ez veszélyes.
Mi van, ha bármi történik? Tudom, mire képes.
Fel kellett hívnom a nyilvánosság figyelmét.
A 2007. júliusi tárgyaláson derült ki,
amelyen én is ott voltam,
hogy Krombach úr tovább folytatta a szexuális zaklatást.
Két nő is eljött, hogy tanúvallomást tegyen.
És további neveket is
megemlített a bíróság.
Krombach urat 28 hónap börtönre ítélték.
Legalább elítélték két évre.
Legalább.
Ilyesminek sosem szabadna megtörténnie.
Aztán korábban kiengedték.
Frusztrált voltam,
mert bár voltak eredmények, a végső célomat nem értem el,
hogy igazságot szolgáltassak Kalinka haláláért.
Nevetséges, amit Bamberski úr állít,
hogy lefeküdtem vele.
Hogy megerőszakolta.
Nem volt rá szükségem, házas voltam,
boldog voltam Kalinka édesanyjával.
Ráadásul még
öt évig együtt maradtunk, mielőtt elváltunk.
De az sem emiatt volt,
hanem mert megcsaltam
egy másik nővel, egy barátnőjével.
Van ilyen.
SCHEIDEGG NÉMETORSZÁG
Krombach úr 2008. júniusig volt börtönben.
Utána Scheideggbe ment.
Scheidegg nagyon közel van Lindauhoz.
Követni kezdtem.
Háromszor voltam Scheideggben
szeptemberben és október elején.
És megláttam egy táblácskát
Krombach háza előtt,
hogy a ház eladó.
Meg akart szökni a hatóságok elől.
Kissé bepánikoltam, és azt gondoltam:
„Hova akar menni?”
Zsákutcába jutottam,
semmit sem tehettem.
A távollétében meghozott ítélettel nem jutottam semmire.
2009 szeptemberében döntöttem el.
Valamit tennem kellett.
Csak egy megoldás volt.
Ez késztetett arra,
hogy elraboltassam.
Hogy elraboltassam Krombach urat.
Hogy a beleegyezésével vagy anélkül,
de Franciaországba hozassam.
Csak arra tudtam gondolni,
hogy igazságot kell szolgáltatnom.
Szóval…
lehet, hogy kockázatot vállaltam,
de valami legalább történt.
Megfordult a fejében, hogy megölesse?
Nem, sosem akartam megöletni.
Úgy nem derült volna ki az igazság.
Mindenkiben, bennem is
kétely maradt volna.
Az osztrák Bregenz nagyon közel van Scheidegghez és Lindauhoz.
Bregenz minden kávézójában,
éttermében, hoteljében és alpesi házában elhíreszteltem,
hogy keresek valakit, aki segíteni tudna
Krombach úr Németországból
Franciaországba való átszállításával.
Németül írott papírokkal jártam körbe.
Rajtuk a fotójával, és hogy „Interpol”.
Péntek volt,
a hotelszobámban hívtak a recepcióról.
Egy férfi keresett.
Ekkor találkoztam Antonnal.
Anton Krazniqi vagyok.
Koszovóban születtem, és Ausztriában nőttem fel.
Apaként
lenyűgöz ennek a pasasnak a kitartása.
Nagyon erős apa.
Érdekes, megható.
Megható, mert ha ugyanez történne velünk,
mihez kezdenénk apaként?
Mire lennénk képesek a gyerekünkért?
Ön mit tett volna?
Rövid tárgyalás.
Tiszta. Rövid, gyors.
Érte mentem kocsival.
Elmentünk a Boden-tóhoz.
Felajánlottam, hogy segítek neki.
Azt mondta nekem:
„Amit ajánlok, puszta emberségből teszem.
Nem kérek érte pénzt.”
Igen, megkérdezte, mennyit kérek.
Ránéztem, és felnevettem.
Azt mondtam, hogy nem kérek pénzt.
Erre azt mondtam, hogy vannak felmerülő költségek.
Azt mondta, azt majd utána rendezzük.
Semmit sem kockáztattam.
Volt már börtönben?
Igen.
Ha a következményekre gondolunk,
hogy mi történhet.
Engem nem érdekel.
Ha a maffiának dolgozott volna,
kért volna előleget.
Igen, ismerek egy orosz bandát. Grúzok.
Kettejüket magammal vittem.
Mi volt az ár?
Fejenként 10 ezer euró.
Megbeszélték, hogy hogyan csinálják?
Nem, egyáltalán nem. Azt mondta,
minél kevesebbet tudok, annál jobb.
Beleegyeztem.
Hitből cselekedtem.
Ha valaki nem hisz semmiben,
az sehova sem jut.
Visszamentem Toulouse-ba.
Vártam. Semmi sem történt.
Elkértem a nővérem kocsiját.
Abban elég hely van hátul,
sötétített a hátsó ablaka.
Ideális.
Az volt a terv, hogy amikor meglátjuk,
megragadjuk és betesszük.
Elvisszük Franciaországba. Egyszerű.
Krombach nem volt otthon.
Este kilenc körül
begurult az autója a garázsba.
Arra gondoltam: „Oké, itt van.”
Fény gyúlt a házban.
Kopogtam.
Elléptem az ajtótól,
három, négy méterrel arrébb.
Kijött.
„Jó estét! Ön Krombach úr?” – kérdeztem németül.
Azt felelte: „Igen. Mit akar?”
A két orosz két oldalról megtámadta.
Kiabálni kezdett.
„Segítség, segítsenek!”
Beraktuk a kocsiba, megkötöztük.
Ezt tettük.
Tudta, hogy mi történik.
Kiabált, azt kérdezte:
„Franciaországba visznek?
Meg fognak ölni?”
Erre én: „Senki sem fog megölni.”
Azt mondta: „Ha hazavisznek,
félmillió eurót kapnak tőlem.”
„Nem, nem viszünk vissza, nem kérünk a pénzedből.”
Én vezettem.
A két orosz és dr. Krombach hátul ültek.
Az egyik orosz azt mondja:
„Nem, ne csináld!”
Hátrafordulok, és látom,
hogy az egyik orosz kést vett elő.
Le akarta vágni a nemi szervét.
Megállítottam az autót.
Megmondtam neki, hogy szálljon ki.
Túl kockázatos 300-400 kilométert úgy vezetni,
hogy az egyiküknél kés van.
Az orosz azt mondta erre, hogy kéri a pénzét.
„Oké, tessék, itt a pénzed. Ciao!”
Fontosabb volt, hogy Krombachot
eljuttassam Franciaországba.
Hirtelen megláttam, hogy Mulhouse következik.
Ez az, szuper.
Ez az első város,
ahol van bíróság, rendőrkapitányság.
A bíróság a szomszédban van.
A bíróság előtt állt
pár rendőrautó.
Ott nem rakhattam ki.
Befordultam az első sikátorba.
Krombach halkan nyöszörgött.
„Segítség, segítség!”
Kinyitottuk a kaput.
Otthagytam.
Hajnali 3.20-kor
névtelen hívást kaptam.
„Hívja a mulhouse-i
rendőrséget,
mondja meg nekik, hogy Krombach
a vámhivatal előtti járdán fekszik.”
Telefonáltam, elmeséltem a történetem.
Az ügyeletes azt hitte, őrült vagyok.
Szándékos emberölésért körözik.
Emberölésért?
Egy ideje.
Rue du Tilleul?
Igen, rue du Tilleul, a vámhivatal mellett.
- Van ellene elfogatóparancs? - Igen, veszélyes egyén.
„Nagyon is komoly, amit mondok.
Európai elfogatóparancs van kiadva ellene.
Nézzék meg, ott lesz.”
A fickót körözik…
Itt van egy fickó, be van tömve a szája, meg van kötözve.
A rue du Tilleulben vagyunk.
Meg van kötözve. Várj!
Egy megkötözött fickóval van.
A rue du Tilleulben vagyunk, a keze és a lába meg van kötözve.
Tíz perccel később azt mondja:
„Megtaláltuk,
de jól összeverte.”
Mondom neki, hogy nem én voltam, mert Toulouse-ban vagyok.
Uram?
Igen?
A keresztneve Dieter?
Igen.
A keresztneve Dieter.
Azt mondja, hogy Németországból rabolták el.
Eszméleténél van?
Igen, egyelőre eszméleténél van, de rosszul néz ki
Azt ígérték, hogy hazavisznek.
Azt ígérték neki, hogy hazaviszik.
Mit mondott, milyen nemzetiségűek, oroszok?
Oroszul beszéltek.
- Oroszul beszéltek. - Rendben.
Számított rá, hogy letartóztatják?
Nem.
Ezért mondom, hogy meglepődtem.
Foglaltam egy hotelszobát Mulhouse-ban.
Vettem repülőjegyet,
amikor a hotelba értem,
már este öt vagy hat óra volt.
A rendőrség kopogott az ajtómon.
Megkérdezték, hogy én vagyok-e Bamberski úr.
„Őrizetbe vesszük.”
És bevittek a rendőrségre.
Elkezdtek kihallgatni.
Amikor két rendőr átszállított
a bíróságra az ügyész elé,
a többiek sorfalat álltak,
amikor elhagytam az őrsöt.
Felálltak?
Már álltak,
tapsolni kezdtek.
Ez kicsit felvidított.
Mondták, hogy Krombach is ott van.
Hogy nem engedték el.
Én úgy fogalmaznék,
hogy eljátszotta minden jogi lehetőségét.
Az emberrablással vádolt André Bamberski akár tíz év börtönbüntetésre is számíthat.
Laurent de Caunes vagyok,
Toulouse-ban vagyok regisztrált ügyvéd.
Akkor hallottam Krombach úr elrablásáról,
amikor értesítettek, hogy Bamberski urat
Mulhouse-ban tartják őrizetben.
Ebben a pillanatban megijedtem.
Előbb kellett volna gondolkoznom,
hogy mik lehetnek a következményei
az emberrablásra való felbujtásnak.
A média szereti
a kissé túlzó, teátrális kifejezéseket.
Kitudódott a botrány.
Aztán egy furcsa szakasz következett,
ahol Bamberski úr polgári pert indított
Krombach úr ellen.
Eközben pedig jövendőbeli vádlott volt
az ellene folyó eljárásban.
Este 11 órakor
André Bamberskit szabadon engedik.
De vádat emelnek ellene emberrablásért
és bűnszövetkezésért.
Beleegyeztem
2009. október 9-én,
hogy Krombachot Franciaországba hozzák.
Philippe Ohayonnak hívnak. Ügyvéd vagyok.
Két büntetőügyben is én védtem Dieter Krombachot.
Dieter Krombachot őrizetbe vették.
Az arca tiszta véraláfutás volt, összeverték.
Képzelhetik, milyen szörnyű állapotban volt.
Sokkos állapotban van. Azt állítja, hogy ártatlan.
Üvölt, hogy ártatlan, dühös.
Az elrablása szélsőségesen erőszakos volt.
És Bamberski úr elhárította a felelősséget,
azt mondta, hogy ő nem kérte, hogy verjék meg.
Bamberski úr szerintem olyan ember,
aki számára a cél mindig szentesíti az eszközt.
Azzal érveltünk, hogy André Bamberski
erkölcsi meggyőződésből cselekedett.
Mivel tudta, hogy ha Krombachot letartóztatják,
végre elkezdődik a tárgyalás.
Egy valódi tárgyalás.
Egy valódi bírósági tárgyalás.
Az igazságszolgáltatás célja
sosem az, hogy bosszút álljon.
Ez az idők kezdete óta így van.
Az igazságszolgáltatás nem bosszú, ellenkezőleg.
Miután Dieter Krombachot elrabolták,
felvettem a kapcsolatot Diana Krombachhal.
Az apja háza előtt vettük fel az interjút,
ahonnan az apját elrabolták.
Továbbra is meg volt győződve az apja ártatlanságáról.
Meg vagyok győződve róla, hogy az apám ártatlan.
Az évek során ezek hatalmas
érzelmi terhet róttak a családra.
Meg tudná mutatni, hogy hol történt?
Csak apám elmondásából tudom.
Itt szokott parkolni, és azt mondta, hogy itt történt,
mielőtt odaért volna a kocsihoz.
A rendőrség hatalmas vértócsát talált itt.
Eleinte a rendőrség azt hitte, hogy meggyilkolták.
Németország Krombach visszaküldését kérte?
Természetesen.
Meg voltak lepődve, hogy ezt egyáltalán kérniük kell.
Nagyon meglepődtünk.
Ezért küzdöttünk hónapokon és hónapokon keresztül.
De nem így történt.
PÁRIZS FRANCIAORSZÁG
EGYENLŐSÉG
A párizsi esküdtbíróságon
Krombach urat továbbra is ugyanazzal gyanúsították,
mint a ’95-ben, a jelenléte nélkül lefolytatott eljárásban.
Kalinka szándékos megölésével.
Erős érzelmek Dieter Krombach tárgyalásának első napján
a párizsi esküdtbíróságon.
Ma találkozott először szemtől szemben
a fiatal Kalinka megölésével vádolt férfi
és a lány apja, André Bamberski.
Első gondolataim és első szavaim
Kalinkához szólnak.
A média eleve úgy tekintett a tárgyalásra,
hogy az igazságszolgáltatás elől
évekig bujkáló német
végre megfizet a bűneiért.
Ilyen volt a hangulat.
Krombach úr nincs jó állapotban.
Hála Bamberski barátainak.
Szürreális a helyzet.
Ott ül a vádlottak padján,
mert a vádló fél hihetetlen erőszakossággal
Franciaországba hurcolta.
A németgyűlölet,
az összeesküvés-sejtés érezhető volt.
Azzal gyanúsították a német igazságszolgáltatást,
hogy egy ismeretlen lindaui háziorvost védelmez.
Ennek semmi értelme.
Mi az igazság?
Az az igazság, hogy az apám nem tett semmit.
Nem bűnös. Ez egy őrült, mániákus ember tette.
Dr. Krombach
jó apja volt a gyerekeinek.
De két arca van.
Mint dr. Jekyll és Mr. Hyde.
Bamberski úrban erkölcsi erő van.
Ő nem igazságosztó, nem a maszkos bosszúálló,
hanem küzd az igazáért.
Egy harcos szerzetes.
Bamberski úr elszánt, mint mindig.
Megkönnyebbülés a számára, hogy végre igazságot szolgáltatnak neki?
Megkönnyebbülés, mert mindig is ezért küzdött,
hogy Krombach bíróság elé álljon.
Gonnin asszony egy nagyon nyugodt, kedves nő,
akinek fájdalmat okoznak a történtek.
Az elrablás, Krombach letartóztatása,
a médiafigyelem.
Újra felszakadt a seb
emiatt a helyzet miatt, amit nem hisz el,
nem hisz Dieter Krombach bűnösségében.
Áldozatnak tekintette magát, úgy érezte, hogy Bamberski úr
az igazságszolgáltatással visszaélve erőszakot követ el rajta.
A Bamberski kontra Krombach-ügy
szerinte Bamberski bosszúja Krombachon.
Megkértek, hogy kövessem az ügyet,
és tudósítsak a tárgyalás alakulásáról.
Az emberek visszafojtott lélegzettel várták,
hogy Krombach belépjen a tárgyalóterembe.
Krombach hamar
elveszíti az irányítást,
mert amikor egy kérdés neki kedvez,
azt gyorsan felfogja,
és ügyesen válaszol rá.
De ha egy kérdés csak egy kicsit is kellemetlen a számára,
akkor ezt csinálja.
De aztán volt egy megrázó pillanat.
Az ötödik vagy a hatodik nap végén.
Megtudtuk, hogy szívrohamot kapott.
Veszélyben van az élete, szívproblémái vannak.
Egy szakember megerősítette.
Dieter Krombach nem tud megjelenni.
A bíróság elé állított német szívorvos
egészségügyi problémával küzd.
Kitaláció volt az egész.
Nem kevés újságíró megpróbált
kapcsolatba lépni Levano és Ohayon ügyvédekkel
a tárgyalás előtt,
és mindig azt mondták, hogy nem lesz tárgyalás.
Valóban, megint igazuk van.
Érdekes módon pont szívproblémája van, ami a szakterülete.
HAT HÓNAPPAL KÉSŐBB
Kalinka, akit szerinte a mostohaapja, Dieter Krombach ölt meg.
Miért nem értesítette a rendőrséget, hogy érintetlen maradjon a helyszín?
Danièle Gonnin, Kalinka édesanyja.
A volt házastársak nem beszélnek, egymásra sem néznek.
Hogy érzi magát?
Most
sokkal magabiztosabb vagyok,
és nyugodtabb, mint legutóbb.
Vagyis?
Vagyis
mindent megtettünk azért,
hogy Krombach úrnak nehogy újra szívproblémája legyen.
Ennek véget kell vetni.
Bizonyítani akarja az ártatlanságát.
Mert ártatlan.
Nehéz volt felállni, és tanúskodni ellene,
ennyi ember előtt
újra elmesélni a történteket.
Először ’93 nyarán találkoztam vele,
Krombach úrral.
Huszonkilenc éves voltam.
Idősebb volt nálam, az 50-es évei végén járt.
Valaki ajánlotta őt nekem:
„Kedves és nagyon jó orvos.”
Azt mondta, hogy vashiányom van,
vasinjekciót kell beadnia nekem.
Pár alkalommal injekciót adott be nekem,
és addig minden rendben volt.
A férjemmel pénzügyi problémáink voltak,
és munkát ajánlott a rendelőjében.
Csak fel kellett mosnom, sepregetnem, port törölgetnem.
Ebédidőben kellett bemennem.
Sem orvosok, sem betegek nem voltak bent.
Akkoriban nem gondoltam semmi rosszra.
Aztán egyik nap, ahogy a folyosón voltam,
hangokat hallottam.
Megszólaltam:
„Halló! Van itt valaki?”
És ő volt bent a hátsó laborban.
Megkérdezte,
hogy beadja-e nekem az injekciót.
És akkor nem kellene aznap később visszamennem.
Nem gondoltam semmi rosszra, és igent mondtam.
Másfajta injekciót adott be.
Emlékszem, hogy lebénultam tőle.
Emlékszem, hogy fel akartam állni,
és ő szelíden visszanyomott
két ujjal, és utána megtörtént.
Megerőszakolt, igen.
- Megállhatunk egy pillanatra? - Igen.
Rendben.
Zavart voltam, nem jutott eszembe, hogy szóljak a rendőrségnek.
Féltem, szorongtam,
és szégyelltem magam.
Krombach úr nagyon gazdag volt, befolyásos,
és azt gondoltam, hogy esélyem sincs ellene.
Sosem tudtam tisztázni Dieter Krombachot
ezen vádak alól.
Amikről nem volt bizonyíték,
sem eljárás.
Krombach azt állította, hogy nem ismer,
hogy még sosem látott,
hogy csak népszerűséget akartam szerezni.
A jognak szabályai vannak.
És az első szabály az, hogy a vádat bizonyítani kell.
ESKÜDTBÍRÓSÁG, HÁRMAS TEREM
Azt hallottam, hogy fél a vallomásomtól.
És tele volt a tárgyalóterem.
És a két ügyvédje ádáz kutyaként viselkedett.
A Mauer nővérek nem tettek feljelentést. Sosem védhettem meg
Krombach urat
a Mauer nővérek vádjai ellen.
Hogyan reagál Danièle Gonnin
az áldozatok vallomásaira?
Undorodik.
Rájött, hogy 28 évig tévhitben élt.
Emlékszem, hogy megfordult, és azt mondta:
„De hiszen ez egy perverz!
Egy perverzzel éltem együtt
évekig, és nem tudtam róla.”
A sokk, az áldozatok életkora, az elkövetési mód.
Az akkoriban még fiatalkorú lányok ellen.
Ahogy elkábította és szexuálisan kihasználta őket.
Danièle Gonnin nem nézte meg
a gyógyszeres üvegcséket,
amiket Krombach Kalinka testébe fecskendezett.
Nem nézte meg, bízott benne.
Dr. Krombach kardiológus,
és mindenki egyetért abban, hogy az, hogy megpróbálta újraéleszteni Kalinkát,
ahogy megpróbálta újraéleszteni, amilyen szereket használt,
teljességgel ellentétes az orvoslás szabályaival.
És aztán megtudja, hogy megcsalta, a saját otthonukban.
A férje begyógyszerezte, hogy megcsalja a 16 éves szomszéd lánnyal.
De a lány
elmondja, hogy amikor szexuális kapcsolatba kezd
Dieter Krombachhal, az a férfi házában történik.
Ott, ahol Gonnin asszonnyal él.
A nappaliban lévő kanapén,
és hogy nehogy megzavarják őket, begyógyszerezte a feleségét.
Pár csepp altatót
öntött a felesége italába,
amitől mély álomba merült,
és így nem hallotta,
ahogy szexuális aktust folytatott a szomszédos szobában.
Danièle Gonnin elmondja a bíróságnak, hogy abnormálisan mélyen aludt
a bűntény éjszakáján.
Most már arra gyanakszik, hogy Krombach úr
altatózta be a lánya halálának éjszakáján.
Eddig is gyanakodtam, most még jobban.
Szinte bizonyos vagyok benne, hogy hazudik.
És ez fáj.
És most ezzel kell élnem.
Szerettem volna, ha Dieter Krombach azt mondja,
hogy baleset volt, bepánikolt,
és ezért hazudott.
Ezt megértettem volna,
talán meg is bocsátottam volna.
De most már nem tudok.
Bonyolult helyzetbe került Gonnin asszony,
mert sokan úgy gondolták, hogy tudott a dologról,
de nem akart szólni, vagy elhinni, vagy hallani róla.
Ki nem állhatta ezt a róla kialakult képet.
Nyilvánvalóan elégedettek voltunk,
mert kimondhattam az anyjának,
mindenkinek, a médiának,
hogy: „Látjátok? Nem tévedtem.”
Dr. Krombachot 15 év
szabadságvesztésre ítélték
testi erőszakért.
Először természetesen Kalinka jut eszembe.
Igazságot szolgáltattam az emlékének.
És most végre meggyászolhatom.
DIETER KROMBACHOT 15 ÉV SZABADSÁGVESZTÉSRE ÍTÉLIK
„HALÁLT OKOZÓ TESTI SÉRTÉSÉRT”.
VÉGIG ÁRTATLANNAK VALLOTTA MAGÁT.
BAMBERSKI TILTAKOZÁSA ELLENÉRE
2020. FEBRUÁR 22-ÉN KIENGEDIK EGÉSZSÉGÜGYI OKOKRA HIVATKOZVA.
2020. SZEPTEMBER 12-ÉN HALT MEG
NÉMETORSZÁGBAN.
EDDIG 16 NŐ VÁDOLJA DR. KROMBACHOT SZEXUÁLIS ERŐSZAK ELKÖVETÉSÉVEL.
Milyen büntetést kapott?
Egy év börtön.
Amikor Ausztriában börtönben voltam, az apám meglátogatott.
Azt mondta: „Fiam, tudod, mit tettél?”
„Igen, apa.”
Büszkék rám.
Mindenki büszke rám.
Az emberrablási tárgyalás alatt Mulhouse-ban
megtudtam, hogy elítéltek
mint elkövetőt.
Egy év felfüggesztettet kaptam.
Remélem, hogy Kalinka a mennyországban van,
és tudja, hogy mindezt érte tettem.
Megérdemelte.
Mit mondana egy apának, aki elvesztette a lányát?
Mivel ez már 39 éve tart, azt mondanám,
hogy ne vesztegesse el az életét.
Don Quijote de la Manchaként küzdöttem.
A szélmalmok ellen.
Igazságot szereztem neki.
De közben
ezek szélsőséges harcok.
A feliratot fordította: Lipták-Pikó Judit