АНІМЕ-ФІЛЬМ NETFLIX
Це кривдно.
Канно.
Мамо.
Ти в порядку?
Я в нормі.
Хочеш зупинитися?
Я в нормі!
Пробач.
Тоді… ще можеш бігти?
Так. Перегони ще не скінчилися.
А я навіть не дуже старалася.
Ти так не любиш програвати.
І в кого ти така вдалася?
Ну що ж!
Біжимо!
На старт!
-Увага… -Руш!
Гей, Канно!
Ти так відстанеш.
Гей, квачику, сюди На плескання долонь біжи
От же ж!
І хто зараз усміхається?
Що?
Мамо!
Зажди!
Агов!
Не кидай мене!
З БОГАМИ
БЕЗ БОГІВ
«Місяць без богів».
Що?
Тут!
Га?
Що таке, Хаямо?
-Отямилась? -Вибачте.
Чи мої уроки аж такі нудні?
Трохи.
Отакої. Усе, продовжуємо.
Вересень - місяць Наґа.
Сторінка 125.
Жовтень - місяць без богів.
Місяць без богів?
Моя бабуся не так каже.
Так. Його називають інакше в регіоні Ідзумо в Шімане.
Здається…
Місяць з богами.
Місяць з богами?
За легендами Ідзумо,
боги Яойородзу збираються в храмі Ідзумо Тайша
на щорічне свято єднання Каміхакарі.
У наші дні цю подію можна назвати священною нарадою.
-Нарада? -Дивина.
-Знов не по темі. -Так.
Каміхакарі відзначають у жовтні за старим місячним календарем.
Більшість регіонів Японії на цей час лишаються без богів.
Тому й «місяць без богів»
У цей час боги збираються в Ідзумо.
-На старт! -Іншими словами, усе через богів.
Тому жовтень в Ідзумо називають «місяць з богами».
Саме тому.
Увага!
Які ж хлопці повільні.
-Так. -Ви бігаєте мляво!
З таким темпом ви й через тиждень не фінішуєте!
Чому він змушує нас бігати зараз?
Серйозно. Зараз тренування нічого не дасть.
Я чув, що наближається тайфун.
-Дійсно? Помолімося, щоб дощ пішов. -Це я.
Піди, піди, дощику
Дощику, дощику!
Чесне слово. Хлопці такі дурні.
От лихо.
Канна?
Що таке?
Я не у формі, щоб бігати. Мабуть, теж помолюся за дощ.
-Справді? -Дощику
Піди, піди, дощику
Добре. Наступні - дівчата.
Перша група, ваша черга.
Ямамото, Оґава, Хаяма, Мураяма.
Де Оґава? Гей! Оґаво!
Тут!
На старт!
Увага!
-Учителю. -Що таке?
У мене судома в нозі.
Канно, тобі боляче?
Та нічого. Мабуть, погано розім'ялася.
-Піду в медпункт. -Іди, якщо треба.
Канно, я з тобою.
Я й сама дійду.
Увага. На старт.
Навчальний день скінчився.
Учні, які ще не вийшли зі школи, будьте обережні по дорозі додому.
Поглянь, Шіро.
Шіро.
Добре тобі. Не уявляю, щоб ти чимось переймався.
Шіро, я нікому не казала, як почуваюся насправді.
Хто перший добіжить до мого дому, обиратиме гру.
Добре!
Думаю, біг - це не просто…
Канно!
Ходімо додому!
Уже йду.
Бувай.
Я тебе шукала.
Пробач.
Ти дуже любиш кроликів, правда?
Вони гарненькі.
Нозі вже краще?
Відчуття в ній і досі дивні.
БУДИНОЧОК КРОЛИКІВ
Бувай.
Бувайте!
Ці голуби страшні.
Гей, Канно.
Не змушуй себе бігти в марафоні наступного тижня.
Я ж сказала: з ногою все добре.
Я не про те. Просто минув лише рік.
-Певна, вчителі зрозуміють… -Послухай.
Тато сказав, що прийде подивитися. Він сповнений ентузіазму.
Тому я мушу.
Канно.
До того ж, хлопці навіть не стараються.
Принаймні ми, дівчатка, повинні бігти!
Твоя правда.
Хай там що, ходімо додому.
Може, спершу з'їмо твого улюбленого супу?
Слушна пропозиція.
Мама пише, щоб я поспішила додому.
Добре.
-Пробач. -Не зважай.
Тепер і я згадала, що маю дещо зробити.
До завтра.
Ну що ж.
Пробачте.
АВТОСТОЯНКА ДЛЯ МЕШКАНЦІВ
Тоді Ан розсердилася.
Нічого собі. І що далі?
Далі Тае довелося вибачитися.
Мамо, що на вечерю?
Що ж приготувати? Може, карі?
Що, знову карі?
Хочу чогось іншого.
Бувай!
Бувай.
КАННИН МАРАФОН
ЗАОХОЧУВАЛЬНА ПРЕМІЯ - МАРАФОН КАННА ХАЯМА
Я вдома.
Що таке? Світло не горить.
З поверненням, тату.
Я теж щойно прийшла.
Ясно.
-Канно. -Що?
Він наступного тижня? Марафон.
Дякую. Не варто було.
Що?
Вони малі. Я тепер ношу 37-й розмір.
Невже?
Я дав маху.
Тридцять сьомий, значить?
-Піду обміняю. -Не треба.
-Взую ті, що й завжди. -Канно.
Наступного тижня ти зможеш бігти?
Я в нормі.
Зараз приготую вечерю.
Яйої.
ШКІЛЬНИЙ МАРАФОН
Не зумів ти викликати дощ.
-Мої діти не вчаться вдома. -Мої теж.
Піди, піди, дощику
От хлопці розщебеталися.
Так.
Канно!
Мікі!
-Як почуваєшся? -Непогано.
Привіт, Канно.
Добридень!
Мама Мікі!
Дякую за доброту до моєї дочки.
Нема за що. І вам дяка.
-Ви недавно пригостили її тістечком. -Ну що ви.
-Усе добре. Справді. -Ходімо.
У тебе такий кумедний тато.
Надто енергійний.
Так ніяково.
Друзі, на жаль, день видався хмарний.
Почнемо звідси?
Усе буде добре.
-Постараймося! -Так.
Гаразд! На старт!
Увага!
Канно, удачі!
З Канною все буде добре.
Ваша правда.
Вона знову перша!
-Ти зможеш! -Уперед!
Мікі швидка!
Канна теж молодчина.
-Постарайся! -Ти можеш!
Круто! Проминула іншого бігуна!
Канно!
-Ти як? -Я в нормі.
-Мікі, ти швидка! -Канно!
Ти можеш!
Ти можеш, Канно!
Канно!
Канно! Так тримати!
Канно!
Канна?
Що сталося? Ти в порядку?
Не силуй себе!
Я не… силую себе.
Послухай. Пам'ятаєш, що завжди казала мама?
Добігти до фінішу важливіше, ніж бути першою.
-Не кажи так. -Що?
Не кажи маминих слів.
Не кажи так, наче ти розумієш!
Канно.
Зажди.
Канно, постривай! Канно!
-Канна? -Канно!
Канно!
Прошу всіх розійтися по класах.
Гей, зажди!
Канно!
Мамо!
Чому?
Ну чому?
Хочу тебе побачити.
Що… це?
Пробачте.
Ні!
Залиши його мені.
Дякую.
Це амулет Яйої?
Ти знаєш мою маму?
-Хто ти? -Не твоє діло!
Зніми амулет Яйої, людино.
Що? Амулет?
Зніми його із зап'ястка!
Демон?
Перестань!
Віддай мені!
Шіро?
Щезни, демоне!
Ти заговорив?
Не знімай браслета!
Прокляття, ти вже тут.
Навіть якщо не заберу амулет,
я не дам виконати завдання Ідатен!
Я тобі не дозволю.
Ця дитина - донька Яйої.
Заміна нам не потрібна!
Ну й нехай. Усе одно тебе скоро викриють.
Ти Шіро, правда?
Звідки знаєш мою маму?
Знаю, бо я посланець богів,
а твоя мама була попередньою Ідатен-шін.
Що таке… Ідатен-шін?
Швидкий бігун.
Ніби як бог бігу.
Моя мама - бог?
Якщо точніше, нащадок богів.
А той хлопець - нащадок демонів, які ненавидять Ідатен.
Та все добре.
Мене послали захистити тебе від подібних поганців,
щоб ти виконала своє завдання.
То значить, ти не Шіро?
Ситуація була надзвичайна, тож я використав Шіро як моє вмістилище.
-Іншими словами, позичив його тіло. -Що це все означає?
Щойно з'явився нащадок, на якому амулет Ідатен -
тобто ти - і я одразу прибув.
Зненацька ти говориш мені, що моя мама була богом бігу.
Я й сам новенький, мене прислали на заміну,
тож я мало знаю про Яйої.
І все ж я радий, що знайшов тебе!
Тепер гайда до Ідзумо виконувати завдання.
Що? Хвилиночку. Яке ще завдання?
Завдання Ідатен - принести даяння на бенкет богів.
Ми доставимо його на свято, яке відбудеться в Ідзумо ввечері.
Тому треба поквапитись!
Доставимо? Сьогодні ввечері?
Але ж Ідзумо в Шімане. Як ми туди потрапимо?
За допомогою амулета.
Поглянь. Озирнися навколо.
Крапля рухається, але вкрай повільно.
Так. Коли браслет на нащадкові Ідатен,
плин часу навколо нащадка сповільнюється.
Амулет дає Ідатен особливу силу -
бігти швидко, щоб змінювати простір-час.
Звичайні люди нас не помічають.
Ого.
Хоч я й сказав «увечері», та це стосується людського часу.
Як бачиш, у просторі-часі Ідатен час спливає повільно.
Виходить…
Наприклад, п'ять днів тут - лише година у світі людей.
-Так мало? -Так.
За цими розрахунками, якщо вирушимо зараз, устигнемо.
А це має сенс.
Поїдемо автобусом?
Чи швидкісним поїздом?
Ти що. Ми побіжимо - цими ногами!
Побіжимо?
До Ідзумо?
Нащо нам їхати повільним швидкісним поїздом?
Ну…
Пробач. Я не можу піти з тобою.
Ти мусиш.
Якщо не встигнемо на сьогоднішнє свято
і не буде свята завтра,
тоді доля наступного року…
Каміхакарі. Свято богів.
Треба спішити! А то не встигнемо!
Неможливо!
-Не кажи мені такого! -Чому?
Чому?
Бігти? До Ідзумо?
Неможливо. Це далеко.
До того ж, я більше не можу бігати.
Не хочеш дізнатись, як було твоїй мамі, коли вона бігла?
Що?
Якщо ми побіжимо тією ж дорогою, що й твоя мама,
побачимо й зустрінемо те, що й вона,
обов'язково добіжимо туди, куди добігла вона!
Можливо.
Ясно!
На цьому святі збираються боги?
Тоді мама теж буде там!
-Що ж робити? -Ну, ні.
-За легендою, Ідзумо… -Побачу маму!
це країна богів, місце з'єднання двох світів…
-Це ж правда - те, що ти щойно сказав? -Ну…
Я можу побачити її ще раз?
Я побачу маму ще раз?
Якщо судилося.
Я рушаю! Рушаю на зустріч з мамою!
ПИРІЖКИ - ЛОКШИНА
Завдання Ідатен - збирати дари осені, що ростуть у кожному регіоні, -
коротше, даяння,
і піднести їх богам, які збираються в Ідзумо.
-Що за даяння? -Частування.
Усіляка їжа.
Ми будемо не лише бігти, а ще й збирати їжу?
Так. Ми даємо їжу богам. Звідси й пішло слово «даяння»
Шукати дари й бігти через регіони.
Це і є головна задача Ідатен.
У жовтні за старим місячним календарем - місяці з богами -
усі боги Японії збираються
в одному місці в Ідзумо
і проводять свято єднання.
А за їхньої відсутності, щоб не сталося лиха,
за всім стежать боги-доглядачі.
Їх називають «боги Русу».
Тож ми отримаємо їжу від усіх цих богів і від посланців,
і віддамо її богам Яойородзу, які зібралися в Ідзумо.
Тому ми мусимо встигнути на вечірнє свято, де вітають богів.
О котрій годині ми повинні прибути на свято?
Треба прибути до 19:00, до початку.
Так рано?
Ще ж тільки полудень.
Ясно.
Доки не призвичаїшся,
я нагадуватиму тобі про тутешній плин часу.
Нагадуватимеш?
Вважай мене хронометристом на марафоні.
Що ж.
Дозволь повести тебе в Ідзумо.
Так, прошу!
Тато.
Він мене шукає.
Він хвилювався за мене.
Що таке?
Мерщій, біжімо!
Гаразд.
Щоб не застудився.
Я пішла.
Побачуся з мамою.
-Біжімо. -Добре.
Глечик?
Ні. Не зважай.
Якщо подумати, то як узагалі збирати даяння?
А, правильно.
Треба зупинитися біля того першого храму.
Що? Знову зустрітися з монстром?
То не монстр. То бог.
Грізний боже!
Ми прийшли по даяння, щоб віднести його в Ідзумо.
Це і є даяння?
Рисова кулька?
Правильно. Тут це особлива страва.
Ми отримуємо те, що пов'язано з певним регіоном і богом.
Цей бог відганяє зло,
тому візьми це на початку мандрівки.
-Бог відганяє зло? -Так.
Існують бог погоди, бог розваг.
Є навіть бог туалету.
Є боги, які приносять країні багато користі.
Ясно.
Я приходила сюди щодня, але навіть не замислювалася про це.
Он як?
Що?
Він каже, що спостерігав за тобою, ще як ти була маленька.
Він також знає, як ти плакала тут сама.
Я нічого такого не пам'ятаю.
Ну…
Вибач, що досі тебе не помічала.
Він каже: «Як утомишся бігти - йди».
Нам треба вирушати.
Шіро. А з цим що?
А, так. Ось.
Круто. Наче магія!
Така сила богів.
У цьому глечику вміщається чимало даяння,
і глечики рідко розбиваються.
Ласощі тут у безпеці.
Але будь обережна.
Є сили, що бажають вкрасти глечика.
Як той демон?
То був Яша.
Він походить з клану демонів,
які мають злобу на Ідатен протягом поколінь.
Злобу?
Хай там що, але не дай їм украсти глечика.
Завжди тримай його при собі.
Добре.
Я теж стерегтимуся, тож усе буде гаразд.
Будемо рушати?
Так. Рушаймо.
ХРАМ УШІДЖІМА
Хай як би повільно спливав час,
якщо будеш його гаяти, сонце сяде.
Мати змогу бачити життя в місті, як у сповільненій зйомці, - це наче сон.
Це правда.
Це буде цікава подорож.
Не кажи так. Буде не дуже легко.
Чому?
Я ж казав.
Є різні типи богів.
ХРАМ АТАҐО
Я зараз згорю!
СІМ БОГІВ УДАЧІ ЕБАРА РИТУАЛ ОЧИЩЕННЯ
ПОТРІТЬ БІЛОГО ЗМІЯ
ХРАМ КО ХРАМ ЛЕЛЕКИ
Зажди! Стій!
Перестань!
Ти в порядку?
Усе добре.
Брешеш. Не все в тебе добре.
Так. Спати хочу.
Ми бігли цілий день.
А ти точно добіжиш до Ідзумо?
Минуло лише десять хвилин.
Але ж це в реальному часі.
Я думав, Ідатен сильніші.
Я ще шестикласниця.
Може, перепочинемо отам під мостом?
Ура! Я посплю!
Тут написано «Річка Канна».
І мене так звати.
«Канна», бо народилася в місяці без богів?
Так, правильно.
Назвати дитину на честь місяця - так невигадливо.
Справді? Я так не вважаю.
Не засну. Очі сліпить.
Нічого не вдієш.
Навіть сонце сповільнилося.
Усе ж вона заснула.
Шіро?
Ти довго спала.
Доброго ранку.
Треба спішити, бо не встигнемо.
Я вже не така втомлена.
Може, це також дія амулета?
Класно.
Де глечик?
Під ковдрою.
-Що? -Це він!
Ти що витворяєш, голопузий демоне?
Глечик дуже цінний. Віддай, будь ласка.
Нізащо.
Я ж казав, тебе викриють. Ти не маєш потрібних якостей.
Ти проста людина, а й на додачу ще дитина.
Ти теж не дорослий.
Якщо так хочеш його повернути,
біжи зі мною наввипередки!
Наввипередки?
Пам'ятаєш, що я казав про демонів?
Вони багато поколінь мають злобу на Ідатен.
Правильно. Вони завжди викликають вас на перегони.
Рядовому посланцю не можна говорити про нашу історію!
Моїм предком був Сокушіккі,
бог-демон, який швидко бігав.
Коли мій клан здобув кістки любого Будди,
твої предки, Ідатен, погналися за ними.
Потім спіймали і позбавили влади - і предки вже не були богами.
«Любого Будди»?
Та вони викрали ці кістки!
Як зухвало!
Відтоді протягом поколінь клан має зуб на Ідатен
і кидає їм виклик, щоб відновити свій статус богів.
Зрозуміло.
Змагайся зі мною!
У нас немає на це часу!
Так. І я не настільки швидка.
-І мені не хочеться бігати… -Ось!
Уже не хочеш забрати глечика?
Готова?
Хто перший добіжить до кролика, той переміг.
Приготуйся, Канно!
На старт,
увага, руш!
Так! Нарешті!
Це буде тобі урок, виплодку Ідатен!
Ти зумів. Переміг Яша.
Помстився за свій клан?
Тепер тобі явно краще. І глечик тобі більше не потрібен?
Ні. Хвилиночку!
Невже ти побішиш до Ідзумо? Ти ж бігаєш повільно!
Це ти зашвидкий, Яшо.
Так, мабуть. Я не про те!
Годі. Ми позмагалися. Я забираю глечика собі.
Чому?
Змагалися, як належить. Ти не радий?
Яйої була швидша.
Так і знала! Ти зустрічав мою маму, правда ж?
А якщо так, то що?
Розкажи про мою маму Ідатен!
Не така підробка, як ти.
Вона була…
Вона була справжньою Ідатен.
Мене зачаровував її прекрасний біг.
Точно.
Кролику-посланцю, візьми мене з собою.
Що? Навіщо?
Перемагати тебе є сенс лише перед очима богів.
Га? Ти про що?
У нас будуть законні перегони, і я заберу твою роль.
Потім повернуся на престол богів і відновлю свій клан.
Ні. Анітрохи не згодна!
Шіро, скажи щось!
Може, це не така й погана думка.
Але Шіро…
Чесно кажучи, у змаганні з Яшею ти бігла куди швидше,
ніж коли бігла сама.
Справді?
Може, це добре - мати суперника.
Тоді вирішено.
Радий подорожувати з тобою, Ідатен… людино!
ЦЕНТРАЛЬНА ГІРСЬКА ДОРОГА
Канно! Прокинься, Канно!
Поглянь, уже ранок, Канно.
Ще трішечки.
Забираю! Раз, два, три!
Очі сліпить!
Смачного!
Гей, Шіро. Прокидайся.
Я нарешті переміг. Я перегнав черепаху.
Я сказала прокидайся!
Що таке? Ти сама весь час спала.
Мерщій. У нас обмаль часу.
Біжімо, швидше.
Хвилиночку. Що на тебе раптом найшло?
Що сталося?
Щойно… Я відчула, що хтось на нас дивиться.
Тут нікого немає. Не відчуваю присутності якогось бога.
Це храм Сува Тайша?
Правильно.
Тут живе бог, який є сином Окунінуші Но Мікото,
найвеличнішого бога в Ідзумо.
Тутешнє даяння особливо важливе, тому отримуй його обережно.
Зрозуміла!
ХРАМ СУВА
Перепрошую.
Ні, не так.
Священний об'єкт набагато далі.
Далі?
Повернися туди й голосно представся.
Боже Сува, я прибула. Мене звати Канна.
Думаєш, так він тебе почує?
Кричи голосніше.
Я прибула! Мене звати Канна!
Голосніше!
Хай луна піде над озером Сува!
Боже Сува!
Я Канна!
Землетрус?
Не може… бути.
Це ти мене кликала,
крихітна людинко?
Що тобі треба?
Це перше моє знайомство з тобою, великий боже драконе.
Ми йдемо до Ідзумо, прийшли по даяння.
Невже ця ще менша істота - білий кролик Інаба?
Якщо це правда, тоді це має бути Ідатен.
Так.
Привітайся з ним.
Гаразд.
Я Канна Хаяма.
Рада познайомитись.
А я думав, що ти цього року не прийдеш.
Так, були різні справи.
Однак ми подумали, що впораємося з цим завданням.
Хоч це й несподівано, та чи буде даяння?
Не буде.
Я не дам вам даяння.
Що? Чому?
Тому що ми запізнилися?
Людинко, чи в тебе є все, що має бути в Ідатен?
Поглянь на амулет на її зап'ястку.
Я грубий і безцеремонний.
Дурень. Посланець з тебе ніякий.
Дорога далі до Ідзумо буде ще важча й небезпечніша.
Готова пройти нею і виконати завдання?
Аякже!
Ти брешеш. Від тебе віє обманом.
Ти щось приховуєш.
Боже драконе!
Прошу! Дай мені своє даяння!
Я вирушу до Ідзумо.
Я мушу бігти далі!
Крихітна людинко.
Якщо ти так заговорила, я перевірю серйозність твоїх намірів.
Ця дорога веде в небесний храм під назвою Хокуто.
Там я й приготував даяння.
Пройди цим шаленим шляхом прямо до Хокуто.
З усією повагою, та хіба це перевірка не для богів?
Це занадто для нащадка, а тим більше людини.
Тим паче для дитини!
Шіро.
Тоді, гадаю, моя черга.
Ще одна перешкода.
Я не такий недосвідчений, як ця мала.
Недосвідчений?
Боже драконе!
Нехай той, хто пройде це випробування, вважатиметься готовим до завдання
і отримає даяння.
Нащадок бога-демона,
цього ти прагнеш?
Хвилиночку!
Людинко, якщо не хочеш, щоб це сталося,
доберися до храму хоч би й ціною власного життя.
Якщо твої наміри істинні, так тому й бути.
Добре.
Я йду.
Канно!
Обережно!
Не можу дивитися!
Я будь-що побачу маму.
Он він.
Даруй!
Мене тренували інакше.
Яшо!
Шлях!
Поквапся! Інакше нам не отримати даяння!
Але…
Канно!
Залазь! Мерщій!
Чому ти…
Я мушу бігти далі.
Стережися!
Канно!
Мамо.
Ого, яка краса.
Ти провалила випробування.
Так.
Однак я маю спитати тебе дещо, крихітна людинко.
Навіщо ти йдеш в Ідзумо?
На бенкет богів.
Яка справжня причина?
В Ідзумо я хочу побачити маму.
Ти можеш побачитися з мамою в Ідзумо?
Так.
Тоді навіщо ти все відкинула і врятувала демону життя?
Бо більше не хочу бачити.
Не хочу бачити, як хтось щезає.
Ясно.
Я довірю даяння тобі.
Чому?
Бо і я син Окунінуші Но Мікото.
Однак через давню обітницю
я уклав угоду, щоб заплатити за ці землі.
ХРАМ ОКУНІНУШІ
Відтоді я не маю змоги бачитися з батьками.
Не мати змоги побачити власних батьків.
Мені зрозуміле це болісне почуття.
Навіть якщо ми більше не зустрінемося, зв'язок між нами не обірветься.
Ти мусиш устигнути в Ідзумо на збори єднання.
Я встигну.
Канно!
Ти в порядку?
Шіро!
Ідатен.
Тримай.
-Що це? -Даяння цього регіону.
Дякую, боже драконе!
Якщо не потрапиш на свято вчасно, буде кепсько.
Що станеться, якщо не встигнемо?
Тоді боги Яойородзу не зможуть зібратися в Ідзумо того місяця.
А це означає…
що місяць з богами стане місяцем без богів.
Збори єднання не відбудуться і в наступні роки,
і наша острівна країна зазнає потрясінь.
Біжи, Ідатен!
Спіши!
Я так хвилювався.
Знадобилася вся мужність.
Пробач.
Але зрештою все закінчилося добре.
Гей, людино!
Яша.
Чому ти мене врятувала?
Як це - чому?
Мій клан ненавидить Ідатен.
І я намагаюся забрати твою роль.
Не знаю. Утім…
Я знаю, що якби тебе не було поряд, мені було б важче бігти.
Було весело добігти аж сюди.
Що ж, вирушаймо.
Ну ти й дурепа!
Так ти ніколи не встигнеш на свято!
Я навчу тебе правильної техніки бігу.
Що?
От же ж…
Кажу, що навчу тебе правильного бігу по дорозі до Ідзумо.
Яшо!
Він знайде купу приводів, щоб піти з нами.
Мерщій.
Сонце скоро сяде.
Ну, швидше!
Агов, не тягни мене!
Отак треба.
ХРАМ СУҐА
ГАРЯЧІ ДЖЕРЕЛА ЧІЕ НО Ю
Не треба мене проводжати! Ходімо вже.
ПРЕФЕКТУРА ШІМАНЕ МІСТО ЯСУҐІ - МАЦУЕ
Ви здолали довгий шлях.
Мандрівка була втомлива.
Однак не віриться, що ця дитина - Ідатен.
Час майже вичерпався. Ти встигнеш?
За неї перейматися не варто.
Так! Канна встигне!
Точно? Що ж, розраховую на тебе.
Це останнє даяння - надзвичайна удача!
Дякую!
І тобі дякую.
Тепер ми зібрали все даяння!
-Нарешті. -Так.
Ти не одна. Тому не зобов'язана робити все сама.
Бережи себе.
Добре.
Вирушаймо!
Так! Усе не матиме сенсу, якщо запізнимося!
Ідзумо трохи далі.
Пропоную відпочити перед останнім ривком.
У нас є трохи часу до початку свята.
Як гарно. Я вперше бачу отак зорі в небі.
Прекрасно.
Я рада, що пішла.
Ще трішечки.
Яшо, не спиш?
Не сплю.
Дякую за ті слова.
Які слова?
Які ти сказав Ебісу.
Хіба я щось сказав?
Сказав, що за мене можна не перейматися.
Я зраділа, коли почула.
Подумала, може, ти став упевнений у мені через нашу мандрівку.
Так. Ти нагадала мені Яйої.
Ти про що?
У вас є дещо схоже.
Прагнете перемоги, не вмієте здаватися.
Ми взагалі не схожі.
Я думала, що хочу бути такою, як мама, бігати, як вона.
Проте…
Ти ще дитина.
Помиляєшся.
Якби я могла бігати швидше, такого б ніколи не сталося.
Чого саме?
Мама померла через мене.
Тому спершу я хотіла побачити її.
Але водночас і не хотіла.
Але я дедалі більше дізнаюся про її роль
і маю надію зайняти її місце.
Цікаво, чи побачить вона мене, якщо я пробіжу весь шлях до Ідзумо.
Я любила бігати разом з мамою.
Давай! Наздоганяй!
Зажди, мамо!
Я пишалася мамою.
Завжди хотіла бігати, як вона.
Але…
Мамо!
Що сталося? Ти як?
Піду покличу тата!
Усе добре.
Голова запаморочилася.
Мамо, не треба тобі йти на завтрашній марафон.
Не хвилюйся.
Тобі завтра рано вставати. Лягай.
Якщо не виспишся, не зможеш бігти.
Зрештою, ти завоюєш перше місце.
Так.
ШКІЛЬНИЙ МАРАФОН
Я знала. Знала, що їй зле.
Але вона сказала, що як я постараюся, то і вона постарається.
Канно!
Удачі!
Вона змусила себе прийти на марафон.
Але я…
ЗАОХОЧУВАЛЬНА ПРЕМІЯ - МАРАФОН
Мамо.
Ма…
Канна така мужня. Не зронила ні сльозинки.
Чоловікові теж складно.
Я чула, що його дружині треба було лежати в ліжку,
а вона пішла на марафон.
Що? За такої погоди?
Чому їй дозволили таку необачність?
Та що ви знаєте про мене й мою маму?
ХРАМ УШІДЖІМА
Це я винна.
Я винна в маминій смерті.
Що робитимеш, коли побачиш Яйої?
Скажу це. Скажу їй.
Що тобі прикро, що не змогла їй допомогти?
Це також.
А ще спитаю, чи можна мені більше не бігати.
Що?
У мене немає маминого таланту.
Думаю, я завжди це знала, але пропустила нагоду сказати.
Я ніколи не переможу, а коли біжу, в мене болять ноги.
Я хотіла сказати їй,
що біг - не для мене.
Як сказали б боги, це не моя доля.
-Ти серйозно? -Що?
Справді хочеш покинути біг?
Невже ти щиро цього бажаєш?
Ти ж так старалася, щоб добігти аж сюди!
І ти покинеш біг?
Невже ти стільки пробігла, щоб від усього відмовитися?
Ба більше: а як же твій біг з Яйої?
Тоді твої почуття теж були брехнею?
Яшо, ти бігаєш змалечку?
Що? Так.
Мої батьки - лідери клану.
День-у-день я тільки те й робив, що тренувався.
Не може бути.
Не чула про моїх предків?
Коли мій клан утратив статус богів, йому не було куди податися.
Ми постійно воювали з Ідатен.
Але ні разу їх не перемогли.
Тож мій клан хоче, щоб я переміг. На мене тиснуть.
Якщо я переможу Ідатен, тоді…
Тоді що?
Ні, пусте.
Коли подорож завершиться, позмагаймося ще раз.
Гаразд, згода!
Я тобі не піддаватимусь, тож готуйся.
Це ж і тебе стосується!
Які пафосні слова чую від дурепи!
До речі, як ти знайдеш Яйої?
Як вона взагалі пов'язана з твоїм завданням Ідатен?
А ти не знаєш?
В Ідзумо є місце, яке веде в потойбіччя.
Хто тобі таке сказав?
Шіро.
Що таке?
Ясно.
Що ж, буде добра забава.
Так.
Лягай уже спати.
Якщо баритимешся, то ніколи не встигнеш.
Маєш рацію.
-На добраніч. -Так.
Канно.
Мама?
Канно.
Мама?
Канно.
Мамо.
Мамо!
Мамо…
Я так за тобою скучила, Канно.
Агов! Прокидайся!
-Що таке? -Канна зникла!
Щезла разом з глечиком!
Що таке?
Шіро з Яшею, мабуть, хвилюються.
Усе добре. Заспокойся.
Про це не варто непокоїтись.
Але що з моїм завданням?
Ти завжди йшла до кінця.
-Весь час себе примушувала. -Ти про що?
Ти хотіла одного - побачити мене.
Щоб зустріти мене, вдавала, ніби виконуєш завдання Ідатен.
Правда ж?
Глибоко в душі тобі було байдуже про завдання, хіба ні?
Усе добре.
Можеш не думати про інших.
Можеш більше не терпіти. Можеш більше не силувати себе.
Це нормально - думати лише про себе.
Бо так набагато простіше.
-Мені можна кинути біг? -Звісно, можна.
Якщо не хочеш - не бігай.
Ти не зобов'язана це все терпіти.
Відтепер можеш жити тут разом зі мною.
Можна? Справді?
Так.
Можеш робити те, чого найбільше хотіла.
Чого ти насправді прагнула?
Серйозно: де поділася Канна?
Боюся, що на неї могли напасти.
Я не відчуваю присутності ніяких богів.
Певно, ти щось пропустив.
Аж ніяк! Я знаю все про всіх богів,
може, окрім нових, яких ще не було.
Від самого Токіо Канна постійно озиралася.
Їй здавалося, що за нами стежать.
А що, як їй не здавалося?
Канна в небезпеці! Швидше!
ШКІЛЬНИЙ МАРАФОН
Канно!
Удачі!
Мамо, я перемогла!
Поздоровляю, Канно.
Тепер тобі точно стане краще.
Так.
Я можу черпати сили в тебе.
Завдяки твоїм старанням глечик став іще важчий.
Тут?
Канно!
Канно! Розплющ очі!
Хто ви такі?
О ні. Вона втратила пам'ять.
Канно, не дай їхнім словам збити тебе з пантелику.
Мамо!
Згадай! У тебе важливе завдання!
Хіба ти маєш бути тут?
Так! Згадай богів, які довірили тобі дорогоцінне даяння.
Ебісу та бог-дракон,
і бог-бик!
Мовчати!
Це світ Канни.
Справжній світ, про який мріяла Канна.
Вам тут не місце!
Не заважайте. Нарешті я знову з мамою.
Я залишуся з нею назавжди.
Ні.
Яйої, яку я знаю, ніколи б не заважала власній дочці!
І вона ніколи б тебе не скривдила!
Канно, наважся сказати їй, що вона підробка!
Так.
Канно, ти як?
Знаю!
Це бог-самозванець!
-Бог-самозванець? -Так.
Те, що народилося нині й захотіло стати богом.
Боги народжуються від взаємодії людей і природи,
а також від людських взаємин.
Але теепер ці взаємини погіршились,
ми відкидаємо інших і заздримо їм.
Цю силу притягують апатія, невігластво, байдужість і ворожість.
Сила намагається стати новим, сучасним богом лиха.
Ця підступна сила не є богом.
Її взагалі не існує.
Можна сказати, вона - пусте місце.
Що ж вона намагалася зробити?
Певно, вона слідувала за Канною в її подорожі
і збиралася вкрасти глечик із зібраним нами даянням.
Ясно. Думала, що стане справжнім богом, якщо його поглине?
Так. Такій силі цілком властиво оселитися
всередині даяння богів.
Украсти, а потім поглинути даяння.
Як же ницо.
Так чи так, а я радий, що ми її здолали.
Ні, вона не зникне. Поглянь.
Доки люди мають лихі почуття,
ця сила відроджуватиметься.
Вона входить у пустоту, яку має в серці кожен,
і з часом губить людей.
Зрештою, все залежить від самих людей.
Хай там що, не можна гаяти часу.
Глечик у безпеці. Ходімо звідси, Канно.
Що таке, Канно?
Де мама?
Де тоді моя мама?
Шіро.
Яшо.
Скажіть мені правду.
Я так і знала.
Я її не побачу.
Я все кидаю!
Чхати мені на Ідзумо!
Канно.
Як, по-твоєму, почуватимуться боги, які довірили тобі даяння?
Мені все одно. Мене це не обходить.
Це правда.
Яшо, виконуй завдання! Ти ж так цього хотів.
Місяць з богами? Місяць без богів?
Збори єднання й усе таке.
Що це означає?
Що таке доля взагалі? Це все не має значення!
Доля не має сенсу. Вона геть не важлива.
Без неї я жила звичайним життям без проблем.
Усі живуть нормально: ходять до школи, навчаються,
грають з друзями, ідуть додому, дивляться телевізор, вечеряють.
І це нормально.
Тоді чому на мене впав такий тягар?
Чому я мушу бігати заради богів, про існування яких я не знала,
які ні разу мені не допомогли?
-Чому я маю… -Тихо!
Та що з тобою? Годі скиглити!
Хіба ти не любиш бігати?
Саме тому ти й бігала весь цей час!
Ти така ж, як і Яйої. Хіба ти не любиш бігати на природі?
Не кажи мені, хто я!
Не говори так, наче все розумієш!
Прошу, лишіть мене одну.
Зустріч з тобою, Шіро,
подорож з тобою, Яшо, -
усе це було безглуздо.
Дякую, що мене врятували.
Але навіть якщо то була підробка, я хотіла залишитися там.
Якщо я не побачу маму, то краще б я лишилася там навіки.
Біг для мене більше нічого не значить.
-Канно! -Гей!
Що ти робиш?
ХРАМ УШІДЖІМА
Більше новин про тайфун.
Позасезонний Тайфун-22, який проноситься над морем…
Ясно. Немає?
-імовірно, дістанеться суходолу… -Так, дуже дякую.
Репортаж з місця подій. Дощ посилюється.
Канно, куди ж ти пішла?
Вибач. Поганий з мене батько.
Канно!
Канно! Агов!
-Канно! -Усе марно. Ходімо.
Але ж…
Нічого не вдієш. Вона людина.
Вона загнала себе…
Точніше, це ми загнали її…
задалеко.
Ходімо. Сила Ідатен більше не діє.
Швидше.
Ти поранений. З такою раною ти не побіжиш.
Тихо! Перестань мене жаліти.
Ставиш порятунок дитини вище долі клану,
попри те, що ти демон.
Мої предки
були богами давним-давно.
Цікаво, чи є вже сьома.
Свято от-от почнеться.
Але мені байдуже.
Це кривдно.
Канно.
Мамо.
Ти в порядку?
Я в нормі.
Хочеш зупинитися?
Я в нормі!
Пробач.
Тоді… ще можеш бігти?
Так. Перегони ще не скінчилися.
А я навіть не старалася.
А ти так не любиш програвати.
І в кого ти така вдалася?
Ну що ж!
Біжимо!
На старт!
Увага…
Гей, Канно!
Ти так відстанеш.
Гей, квачику, сюди На плескання долонь біжи
От же ж!
Поглянь, хто зараз усміхається!
Це тому що я…
Я люблю бігати.
Плекай це почуття.
Гаразд!
Що? Сліпий дощ?
Схожий на те, як ти смієшся крізь сльози.
Точно.
Ось ким я маю бути.
Перегони ще не скінчилися.
Я ще не виклалася на повну.
Я мушу бігти.
Якщо так триватиме, я зненавиджу біг.
Я хочу вірити в те, що люблю!
Слухай, Шіро. А це хіба не пляж Інаса?
Він, але, схоже, ритуал уже завершено.
Прокляття. А ми здолали такий шлях.
Якщо принесемо прямо в храм Ідзумо Тайша, то можемо ще…
Яшо!
Ти стікаєш кров'ю.
Це лише подряпина.
Гей!
Я сам!
-Канно! -Канно!
Шіро. Яшо.
Ви чуєте мене?
-Так! Канно, а ти нас… -Ні, вона нас не бачить.
Але чому?
Не знаю, але я чула твій дзвіночок.
Ти знову зв'язала браслет!
Але я вас не бачу.
І, схоже, не лишилося сили, щоб сповільнити час.
Канна?
Чесно, я мало розумію про завдання Ідатен на святі.
Я не розумію богів чи тих, хто влаштовує єднання.
Але я хочу бігати!
Хочу пробігти весь шлях до самого кінця.
Тож покладіться на мене ще раз!
Прокляття! Знову програв!
Чого так розчаровуєшся? Ти ж програєш щороку.
Замовкни.
До речі, Яшо. Я народила дочку.
В Ідатен є дочка?
Так, у мене є дочка.
І я дала їй ім'я.
Хоча я й нащадок Ідатен, я ще й людина.
ЗЙОМКА
-Я більше не можу! Тихо! -У цієї дівчинки моя кров.
Вітаю. Я твій татко.
Схопила мене за палець! Канно.
Я хочу, щоб вона виросла, й могла сама творити власну долю,
а не тому, що вона має чи не має силу богів.
Канно!
Дивовижно!
Татку!
Клас!
Канна змогла!
Ти занадто радієш.
І що далі?
Тоді я дала їй ім'я. «Канна».
Ясно.
Тепер я розумію, Яйої.
Може, не так уже й погано ввіряти справу людській дитині.
Агов! Часу не лишилося, Канно!
Гаразд, уже біжу!
-Давай, Канно! -Біжи!
Розраховуємо на тебе!
Зажди. Сюди не можна.
-Проходу немає. -Як так?
Зажди! Дівчинко!
ХРАМ ІДЗУМО ТАЙША
Тут хтось є? Я принесла даяння.
На бенкет богів.
Є хто?
Пробачте.
Я не встигла!
Канно! Ти саме вчасно!
І така ж сама дурепа.
Шіро. Яшо. Вам можна тут бути?
Окунінуші дав нам спеціальний дозвіл.
Чудово!
Яке щастя!
Мені трохи не до цього. Мені незручно!
Та правда в тім, що тобі до вподоби.
Ану, Канно, неси сюди даяння.
Хай почнеться бенкет!
ХРАМ ІДЗУМО ТАЙША
Ідатен. Ні. Канно.
Дякую, що здолала такий довгий шлях.
Прошу, відпочивай тут, скільки серце забажає.
Дякую.
Але я піду додому.
Тато, мабуть, хвилюється.
Окунінуші! Розумію, що попрошу недозволеного.
-Шіро? -Що він робить?
Прошу. Чи можеш ти дозволити Канні
та її мамі зустрітися за допомогою твоїх сил єднання?
Я розумію, яке егоїстичне це прохання.
Також знаю, що наш світ відрізняється від потойбіччя.
Але Канна, попри те, що така юна, виконала завдання!
Мені все одно, як ти мене покараєш.
Прошу, допоможи їй.
Як виняток з винятків.
Доля - наче вузол, що зв'язує причини з наслідками.
Ми не створюємо доль. Ми єднаємо їх.
Люди створюють причини й наслідки.
Кожна людина своїми діями створює причину.
А потім пожинає плоди.
Шіро. Усе гаразд.
Я неначе її вже побачила.
Завдяки цій подорожі я як слід зрозуміла маму.
А також
пізнала себе.
А також?
А також, звісно, вас!
Боляче!
-Яшо, ти плачеш? -Плаче.
Ні, не плачу!
Я пішла.
ДОБРОГО РАНКУ! Я НА ПРОБІЖКУ. НЕОДМІННО ПОСНІДАЙ! - КАННА
Що ж, біжимо.
От лихо. Як завжди, в поганій формі.
І все ж ти їй програв.
Що ти сказав? Я ніколи не програю!
Перегони ще не почалися.
Так.
Переклад субтитрів: Олена Маслова