‫- סרט אנימה מקורי של NETFLIX -
‫זה כואב.
‫קאנה.
‫אימא.
‫הכול בסדר?
‫כן.
‫רוצה להפסיק?
‫אמרתי לך שאני בסדר!
‫סליחה.
‫אז את יכולה להמשיך לרוץ?
‫כן. המרוץ עוד לא נגמר.
‫ואפילו לא השתדלתי יותר מדי.
‫את באמת שונאת להפסיד.
‫אני לא יודעת ממי ירשת את זה.
‫בסדר.
‫יוצאים!
‫למקומות!
‫היכון… ‫-צא!
‫קאנה, בחייך!
‫את תישארי מאחור.
‫"קדימה, תופסת, עקבי אחרי מחיאות הכפיים"
‫קדימה.
‫תראו מי מחייכת עכשיו.
‫מה?
‫היי, אימא!
‫חכי.
‫היי!
‫אל תעזבי אותי!
‫- אלים -
‫- אין אלים -
‫- חודש קאנה -
‫מה…
‫הינה!
‫מה?
‫מה רצית, הייאמה?
‫לא נוח לך? ‫-סליחה.
‫או שמשעמם לך בשיעור?
‫קצת.
‫ברצינות. טוב, נחזור לעניין.
‫ספטמבר הוא החודש של נאגה.
‫עמוד 125.
‫אוקטובר הוא חודש קאנה.
‫חודש קאנה?
‫זה לא מה שסבתא שלי אומרת.
‫כן, זה כנראה שונה ‫באזור איזומו במחוז שימנה.
‫אני חושב
‫ששם זה חודש קאמיארי.
‫חודש קאמיארי?
‫האגדה באיזומו מספרת
‫שאלי יאיורוזו מתקבצים במקדש איזומו טאיישה
‫ומנהלים מפגש שידוכים המכונה "קאמיהאקארי".
‫היום אפשר היה לקרוא לזה מפגש פסגה קדוש.
‫מפגש פסגה? ‫-זה מוזר.
‫הוא שוב סוטה מהעניין. ‫-כן.
‫הקאמיהאקארי נערך ‫באוקטובר של לוח השנה הירחי הקדום.
‫רוב המקומות ביפן ‫איבדו את האלים שלהם באותה תקופה.
‫ומכאן, "חודש קאנה",
‫הזמן שבו האלים מתקבצים באיזומו.
‫למקומות! ‫-במילים אחרות, יש אלים.
‫ולכן באיזומו מכנים את חודש אוקטובר, ‫"חודש קאמיארי".
‫זו הסיבה.
‫היכון!
‫הבנים איטיים.
‫כן. ‫-אל תהיו כאלה עצלנים.
‫בקצב הזה לא תסיימו את המרוץ גם בשבוע הבא.
‫למה הוא מכריח אותנו לרוץ עכשיו?
‫ברצינות. אימונים עכשיו לא יעזרו.
‫אבל שמעתי שמתקרב טייפון.
‫באמת? בואו נתפלל לגשם. ‫-אוי, זה אני.
‫"גשם רד
‫גשם, אוי, גשם!"
‫ברצינות, בנים באמת טיפשים.
‫שכה אחיה.
‫קאנה?
‫מה קרה?
‫אני לא בכושר. ‫אולי גם אני צריכה להתפלל לגשם.
‫באמת? ‫-"גשם
‫תוריד גשם"
‫טוב, עכשיו תור הבנות.
‫קבוצה ראשונה, תורך.
‫יאמאמוטו, אוגאווה, האיאמה, מוראיאמה.
‫איפה אוגאווה? היי, אוגאווה.
‫כאן.
‫למקומות!
‫היכון!
‫המורה. ‫-מה קרה?
‫יש לי התכווצות שרירים ברגל.
‫קאנה, את בסדר?
‫אני בסדר. אבל אסור לי להתעמל.
‫אני הולכת לחדר האחות. ‫-אם את חייבת.
‫קאנה, אני באה איתך.
‫אסתדר לבד.
‫טוב. למקומות!
‫זה סופו של יום הלימודים בבית הספר.
‫אם עוד יש מישהו בבית הספר, ‫נא לנקוט זהירות בדרך הביתה.
‫תראה את זה, שירו.
‫שירו.
‫בטח נחמד לך, ‫אני לא חושבת שיש לך יותר מדי דאגות.
‫שירו, לא סיפרתי לאף אחד ‫מה באמת אני מרגישה.
‫מי שיגיע ראשון לבית שלי, ‫יוכל לבחור באיזה משחק לשחק.
‫גדול!
‫אני חושבת שריצה זה לא…
‫קאנה.
‫בואי הביתה.
‫אני באה.
‫להתראות.
‫חיפשתי אותך.
‫סליחה.
‫את ממש אוהבת ארנבים, אני רואה.
‫הם חמודים.
‫הרגל שלך בסדר עכשיו?
‫עדיין יש בה תחושה מוזרה.
‫- בית הארנבים -
‫להת'.
‫היונים האלה מפחידות.
‫היי, קאנה,
‫את לא חייבת להכריח את עצמך ‫לרוץ במרתון בשבוע הבא.
‫אמרתי לך, הרגל שלי בסדר.
‫לא התכוונתי לזה. עברה רק שנה.
‫אני בטוחה שהמורים… ‫-תשמעי,
‫אבא שלי אמר שהוא יגיע לראות. זה ישמח אותו.
‫אז אני חייבת להשתתף.
‫קאנה…
‫ובנוסף, אף אחד מהבנים אפילו לא מנסה.
‫אז לפחות שהבנות ישתתפו.
‫את צודקת.
‫בכל אופן, בואי נלך הביתה.
‫למה שלא תאכלי קודם קצת זנזאי?
‫רעיון טוב.
‫אימא שלי אומרת שאבוא מהר הביתה.
‫בסדר גמור.
‫אני באמת מצטערת. ‫-זה בסדר.
‫עכשיו נזכרתי שגם לי יש מה לעשות.
‫להתראות מחר.
‫להתראות.
‫טוב.
‫אני כל כך…
‫- דירות נוף הפארק -
‫ואז אן התעצבנה.
‫אוי ואבוי. ומה אז?
‫אז טאה הייתה צריכה להתנצל.
‫אימא, מה יש לארוחת ערב?
‫מה את רוצה? אולי קארי?
‫מה, שוב קארי?
‫אני רוצה משהו אחר.
‫ביי ביי.
‫- המרתון של קאנה -
‫- ציון לשבח, מרתון קאנה הייאמה -
‫אני בבית.
‫מה קרה? הכול חשוך.
‫ברוך הבא הביתה, אבא.
‫גם אני רק עכשיו הגעתי.
‫הבנתי.
‫קאנה. ‫-כן?
‫זה בשבוע הבא, נכון? המרתון.
‫תודה. לא היית צריך.
‫מה?
‫הן קטנות מדי. אני מידה 37 עכשיו.
‫באמת?
‫פישלתי.
‫שלושים ושבע, כן?
‫אחליף אותן. ‫-לא נורא.
‫אנעל את הנעליים הישנות. ‫-קאנה.
‫בשבוע הבא באמת תוכלי כבר לרוץ?
‫אני בסדר.
‫אכין ארוחת ערב מהירה.
‫יאיוי.
‫- מרתון בית הספר -
‫שיר הגשם שלך לא עזר.
‫הילדים שלי לא עושים שיעורים. ‫-גם שלי לא.
‫בבקשה, גשם.
‫הבנים עליזים, לא?
‫כן.
‫קאנה.
‫מיקי.
‫מה שלומך? ‫-לא רע.
‫שלום, קאנה.
‫שלום.
‫אימא של מיקי.
‫תודה שאת נחמדה כל כך אל הבת שלי.
‫על לא דבר. תודה גם לך.
‫נתת לה עוגה. ‫-היי, תפסיקי כבר.
‫אין שום בעיה. ‫-בואי.
‫אבא שלך מצחיק מאוד.
‫הוא מתלהב כל כך,
‫שזה ממש מביך.
‫טוב, חברים, לרוע המזל זה יום מעונן.
‫אפשר ללכת מכאן, נכון?
‫יהיה בסדר.
‫בואי נלך על זה. ‫-כן.
‫בסדר. למקומות!
‫היכון!
‫קאנה, בהצלחה!
‫קאנה תהיה בסדר.
‫את צודקת.
‫המוביל חזר.
‫כל הכבוד. ‫-קדימה.
‫מיקי מהירה.
‫גם קאנה עשתה את זה.
‫קדימה! ‫-את יכולה לעשות את זה.
‫מדהים. היא חלפה על פני רץ נוסף.
‫קאנה!
‫את בסדר? ‫-כן.
‫מיקי… ‫-קאנה!
‫את יכולה לעשות את זה!
‫את יכולה לעשות את זה, קאנה.
‫קאנה!
‫קאנה, תחזיקי מעמד.
‫קאנה!
‫קאנה?
‫מה קרה, את בסדר?
‫את לא צריכה להלחיץ את עצמך.
‫אני לא מלחיצה את עצמי.
‫זוכרת מה שאימא תמיד אמרה?
‫העיקר לחצות את קו הגמר, גם אם לא ראשונה.
‫אל תגיד את זה. ‫-מה?
‫דברים שאימא אמרה.
‫אל תגיד את זה כאילו אתה מבין!
‫קאנה.
‫חכי.
‫קאנה, חכי, קאנה.
‫קאנה? ‫-קאנה.
‫קאנה!
‫כולם להיכנס לכיתות.
‫היי, את.
‫קאנה!
‫אימא!
‫למה?
‫אני רוצה לראות אותך.
‫מה… מה זה?
‫סליח…
‫לא!
‫תשאירי את זה לי.
‫תודה.
‫הקמע הזה… הוא של יאיוי?
‫אתה מכיר את אימא שלי?
‫מי אתה? ‫-זה לא עניינך!
‫הסירי את הקמע של יאיוי, בת אנוש.
‫מה? קמע?
‫הסירי אותו מפרק כף היד!
‫שד?
‫תפסיק!
‫פשוט תני אותו!
‫שירו?
‫תתחפף, שד.
‫דיברת?
‫שלא תורידי את הצמיד הזה.
‫לעזאזל, הוא כבר פה.
‫גם בלי הקמע
‫אני יכול לבצע את עבודת האידטן!
‫לא אתן לך.
‫הילדה הזאת היא הבת של יאיוי.
‫אנחנו לא צריכים תחליף!
‫לא חשוב. ממילא בקרוב תיחשפי.
‫אתה שירו, לא?
‫מאיפה אתה מכיר את אימא שלי?
‫זה כי אני שליח מהאלים
‫ומשום שאימא שלך הייתה האידטן-שין הקודמת.
‫מה זה אידטן-שין?
‫רץ מהיר.
‫משהו כמו אלת הריצה.
‫אימא שלי אלה?
‫צאצאית של אלים למען הדיוק.
‫הבחור ההוא הוא צאצא של שדים אויבי האידטן.
‫זה בסדר.
‫נשלחתי להגן עלייך מטיפוסים רעים כמוהו
‫כדי שתוכלי להשלים את המשימה שלך.
‫אז אתה לא שירו?
‫זה היה מקרה חירום ‫אז השתמשתי בשירו כדי שיהיה היורישירו שלי.
‫במילים אחרות, שאלתי את הגוף שלו. ‫-מה זאת אומרת?
‫ברגע שהופיעה צאצאית האידטן ‫שענדה את הקמע…
‫במילים אחרות, את, באתי מהר ככל שיכולתי.
‫אתה אומר לי, פתאום, ‫שאימא שלי הייתה אלת ריצה.
‫גם אני חדש שנשלח בתור מחליף,
‫אז אני לא יודע הרבה על יאיוי.
‫בכל אופן, אני שמח שמצאתי אותך.
‫עכשיו בואי נצא לאיזומו ‫ונבצע את המשימה שלנו.
‫מה? חכה רגע, איזו משימה?
‫משימת האידטן ‫היא להביא את הצ'יסו אל משתה האלים.
‫נביא אותו לפסטיבל שייערך באיזומו הערב.
‫אז חייבים להזדרז.
‫להביא? הערב?
‫איזומו זה לא בשימאנה? איך נגיע לשם?
‫בעזרת הקמע.
‫תראי. הביטי היטב סביבך.
‫זה זז. אבל לאט מאוד.
‫כן. כשצאצא של האידטן עונד אותו,
‫זרימת הזמן סביבו מאיטה.
‫הקמע הזה נותן לאידטן כוח מיוחד
‫לרוץ מהר עד כדי שינוי המרחב-זמן.
‫בני אדם רגילים לא מודעים לקיומנו.
‫וואו.
‫וכשאמרתי "הערב", זה התייחס לזמן אנושי.
‫כפי שאת רואה, המרחב-זמן באידטן נע לאט.
‫האם זה…
‫למשל, חמישה ימים כאן, ‫זה רק כשעה בעולם האנושי.
‫זה הכול? ‫-כן.
‫אז לפי החישוב הזה ‫אם נצא עכשיו נספיק להגיע.
‫זה הגיוני.
‫ניקח אוטובוס, או משהו?
‫או רכבת קליע?
‫בחייך, אנחנו רצים… בעזרת הרגליים האלה.
‫רצים?
‫לאיזומו?
‫למה שנעלה לרכבת הקליע האיטית?
‫טוב…
‫מצטערת. אני לא יכולה לבוא איתך.
‫את חייבת.
‫אם לא נגיע לפסטיבל שמתחיל הערב
‫והם לא יערכו את הקאמיהאקארי מחר,
‫גורל השנה הבאה…
‫קאמיהאקארי. כלומר…
‫אנחנו צריכים להזדרז, אחרת לא נספיק.
‫זה בלתי אפשרי.
‫אתה לא יכול פשוט להגיד לי את זה. ‫-למה?
‫למה?
‫לרוץ? לאיזומו?
‫בלתי אפשרי. זה רחוק.
‫ובנוסף, אני כבר לא ממש יכולה לרוץ.
‫את לא רוצה לדעת ‫איך אימא שלך הרגישה כשהיא רצה?
‫מה?
‫אם ניצמד לדרך שאימא שלך עשתה לאיזומו,
‫נראה את אותם נופים ‫ונבוא במגע עם אותם אנשים,
‫ובוודאי גם נצליח להגיע אליה.
‫אולי.
‫הבנתי.
‫זה פסטיבל שמתקבצים בו אלים, לא?
‫אז אין ספק שגם אימא תהיה שם.
‫מה עושים? ‫-אז לא…
‫באיזומו, אומת האלים… ‫-נמצאת אימא.
‫יש אגדה על מקום שבו שני העולמות מתחברים.
‫זה נכון מה שאמרת עכשיו, כן? ‫-אה…
‫אוכל לראות אותה שוב, נכון?
‫אוכל לראות שוב את אימא?
‫אם זה הגורל.
‫אבוא. אני הולכת לראות את אימא שלי.
‫- דונאט, נודלס -
‫משימת האידטן ‫היא לאסוף את תנובת הסתיו של כל אזור.
‫או בקיצור, הצ'יסו,
‫ולשאת אותה אל האלים שמתקבצים באיזומו.
‫מה זה צ'יסו? ‫-משתה.
‫את יודעת, אוכל.
‫אנחנו גם רצים וגם אוספים מזון?
‫כן. מכאן המילה "צ'יסו".
‫מחפשים תנובות ורצים דרך כל האזורים.
‫זו המשימה החשובה ביותר של האידטן.
‫באוקטובר של שנת הירח הקדומה, ‫בחודש קאמיארי,
‫כל האלים של יפן מתקבצים במקום אחד באיזומו
‫ועורכים מפגש שידוכים וכן קאמיהאקארי.
‫בהיעדרם יש אלים מטפלים
‫שמשגיחים כדי לוודא שלא יתרחשו אסונות.
‫הם מכונים אלי רוזו.
‫אז אנחנו מסתובבים ומקבלים מזון ‫מכל האלים והשליחים האלה
‫ומביאים אותו אל אלי יאיורוזו ‫שהתקבצו באיזומו.
‫לכן אנחנו חייבים להגיע בזמן הערב לפסטיבל ‫שבו מקבלים את פניהם.
‫באיזו שעה אנחנו צריכים להיות בפסטיבל הערב?
‫אנחנו חייבים להגיע לשם עד השעה 19:00 ‫כשהפסטיבל מתחיל.
‫כל כך מוקדם?
‫אבל עכשיו רק צוהריים.
‫כן.
‫עד שתתרגלי לזה,
‫אני מבטיח שאזהיר אותך לגבי זרימת הזמן.
‫תזהיר אותי?
‫קצת כמו מי שסופר את הזמן במרתון.
‫ועכשיו,
‫הרשי לי להנחות אותך בדרך לאיזומו.
‫כן, בבקשה.
‫אבא.
‫הוא חיפש אותי.
‫הוא דאג לי.
‫מה קרה?
‫קדימה, זוזי, צריך לזוז.
‫בסדר.
‫שלא תתקרר.
‫אני הולכת.
‫אני הולכת לראות את אימא.
‫בואי כבר. ‫-טוב.
‫דלעת?
‫לא, זה כלום.
‫בעצם, איך בכלל אוספים צ'יסו?
‫נכון.
‫צריך לעצור קודם במקדש ההוא.
‫מה? שוב נפגוש את המפלצת ההיא?
‫הוא לא מפלצת. הוא אל.
‫אל מפחיד!
‫באנו לאסוף צ'יסו כדי לקחת לאיזומו.
‫זה צ'יסו?
‫מוצ'י?
‫כן. זו התוצרת שהאזור הזה מתמחה בה.
‫אנחנו מקבלים משהו שקשור למקום ולאל.
‫האל הזה מגרש את הרוע
‫אז כדאי לקחת את זה בתחילת המסע.
‫האל הזה מגרש את הרוע? ‫-כן.
‫יש אל מזג אוויר, אל בידור…
‫יש אפילו אל בית שימוש.
‫יש אלים שמביאים מגוון של הטבות ‫למדינה הזאת.
‫הבנתי.
‫הייתי באה הנה בכל יום ‫אבל מעולם לא חשבתי על זה.
‫באמת?
‫מה?
‫הוא אומר שהוא מכיר אותך עוד מילדותך.
‫הוא גם יודע שבכית פה לבד.
‫אני לא זוכרת שום דבר כזה.
‫טוב…
‫סליחה שלא הבחנתי בך עד עכשיו.
‫הוא אומר: "כשקשה לך לרוץ, תלכי".
‫נזוז.
‫שירו, מה עם זה?
‫אה, כן. הינה.
‫מהמם. זה כמו קסם.
‫זה כוח האלים.
‫כך נוכל לשאת המון צ'יסו
‫ודלועים כמעט אף פעם לא נשברות,
‫זה מגן על המטעמים.
‫אבל זהירות,
‫יש ישויות שרוצות לגנוב את הדלעת.
‫כמו זה שקודם?
‫זה היה יאשה.
‫הוא משבט השדים
‫שנוטרים טינה לאידטן כבר הרבה דורות.
‫טינה?
‫בכל אופן, אסור בשום אופן שהדלעת תיגנב. ‫אז תמיד תשמרי אותה איתך.
‫בסדר.
‫גם אני אשים עליה עין, אז נקווה שיהיה בסדר.
‫שנזוז?
‫כן. ברצון.
‫- מקדש יושיג'ימה -
‫לא חשוב כמה הזמן מאט,
‫אם תמשיכי להשתהות ייגמר לנו אור היום.
‫לראות את החיים בעיר מאטים כל כך ‫זה כמו בחלום.
‫זה נכון.
‫המסע הזה יכול להיות כיפי מאוד.
‫לא בדיוק. זה לא יהיה כל כך קל.
‫למה?
‫אמרתי לך.
‫יש כל מיני סוגים של אלים.
‫- מקדש אטאגו -
‫אני אישרף!
‫- שבעה אלים בני מזל באברה, טקס טוהרה -
‫- שפשפו את הנחש הלבן -
‫- מקדש קו. מקדש החסידה -
‫רגע, תפסיקי!
‫תפסיקי!
‫את בסדר?
‫אני בסדר.
‫את משקרת. את לא בסדר, נכון?
‫נכון. אני מנומנמת.
‫רצנו כל היום בלי הפסקה.
‫תצליחי להגיע עד איזומו?
‫לא עברו אפילו עשר דקות.
‫אתה מדבר על זמן אמיתי.
‫חשבתי שלאידטן יש יותר כוח.
‫אני בסך הכול בכיתה ו'.
‫אז למה שלא ננוח קצת מתחת לגשר הזה?
‫יש! אני יכולה ללכת לישון!
‫- אל תיקלע לתאונה. המשפחה מחכה לך! -
‫כתוב "נהר קאנה".
‫זה שמי.
‫"'קאנה" כי נולדת בחודש קאנה, נכון?
‫כן, נכון.
‫לתת לך את שם החודש שבו נולדת, זה די נדוש.
‫באמת? אני לא חושבת.
‫אני לא יכולה לישון, יש יותר מדי אור.
‫אין לך ברירה.
‫אפילו השמש האטה את מהלכה.
‫היא נרדמה.
‫שירו?
‫ישנת יותר מדי.
‫בוקר טוב.
‫צריך להזדרז, אחרת לא נספיק.
‫אני לא כל כך עייפה.
‫אולי גם זה בהשפעת הקמע?
‫זה מדהים.
‫איפה הדלעת?
‫מתחת לשמיכה שלי.
‫מה? ‫-זה הוא!
‫מה אתה עושה, שד מרופט שכמוך?
‫זה דבר יקר. תחזיר את זה, בבקשה.
‫אין סיכוי.
‫לא אמרתי לך שתיחשפי? אין לך מה שדרוש.
‫את בסך הכול אנושית ובנוסף גם ילדה.
‫גם אתה לא מבוגר.
‫אם את באמת רוצה את זה בחזרה,
‫תתחרי בי במרוץ רגלי!
‫מרוץ רגלי?
‫זוכרת מה שאמרתי לך על השדים?
‫הם נוטרים טינה לאידטן כבר הרבה דורות.
‫בדיוק. הם תמיד דורשים מרוץ.
‫שליח פשוט כמוך ‫לא אמור לדבר על ההיסטוריה שלנו!
‫האב הקדום שלי היה סוקושיקי,
‫האל השד שהיה רץ מהיר.
‫אחרי שהם השיגו את העצמות ‫של הבודהא האהוב שלהם,
‫האב הקדמון שלכם, אידטן, רדף אחריהם.
‫ואחרי שהם נשבו, השבט שלנו הודח ‫והם הפסיקו להיות אלים כמו בעבר.
‫"בודהא האהוב"?
‫כלומר, גנבתם אותן!
‫איזו חוצפה!
‫מאז השבט שלו נוטר טינה לאידטן זה דורות,
‫והם כל הזמן מתגרים באידטן ‫כדי לקבל בחזרה את מעמדם כאלים.
‫הבנתי.
‫קדימה, תתמודדו איתי.
‫אין לנו זמן לזה.
‫נכון. ואני גם לא כל כך מהירה.
‫ולא מתחשק לי לרוץ. ‫-הינה.
‫אתם לא רוצים את זה בחזרה?
‫מוכנים?
‫מי שמגיע אליו ראשון, מנצח.
‫תתכונני, קאנה.
‫למקומות!
‫היכון! צא!
‫יש, סוף סוף.
‫זה ילמד אותך לקח, ילדת אידטן שכמוך.
‫עשית את זה. יאשה ניצח.
‫אז הצלחת לנקום בשם השבט שלך?
‫אתה בטח מרגיש טוב יותר. ‫אתה כבר לא צריך את הדלעת, נכון?
‫לא. רק רגע.
‫את באמת מתכוננת להגיע לאיזומו בריצה כזו?
‫אתה פשוט מהיר מדי, יאשה.
‫כן, אני… לא זו הייתה הכוונה שלי.
‫מספיק. המרוץ התקיים. אני לוקח את הדלעת.
‫למה?
‫התחרינו במרוץ. אתה לא מרוצה?
‫יאיוי הייתה מהירה יותר.
‫ידעתי! אתה מכיר את אימא שלי, נכון?
‫אז מה אם כן?
‫ספר לי על האימא האידטן שלי.
‫לא שובבה כמוך.
‫היא הייתה…
‫היא הייתה אידטן אמיתית.
‫היא רצה יפה כל כך עד שהוקסמתי.
‫כן.
‫שליח ארנב, קח אותי איתך.
‫מה? למה?
‫אין טעם לנצח אותך אם זה לא מול האלים.
‫סליחה?
‫נערוך מרוץ כמו שצריך, אקבל את התפקיד שלך,
‫ואז אחזור אל מושב האלים ואשקם את השבט שלי.
‫לא. בהחלט לא!
‫שירו, תגיד משהו.
‫האמת היא שזה יכול להיות רעיון לא רע.
‫אבל, שירו…
‫למען האמת, ‫כשרצת עם יאשה היית הרבה יותר מהירה
‫מאשר כשרצת לבד.
‫באמת?
‫זה רעיון לא רע, ‫שיהיה לך מישהו להתחרות בו.
‫אז סיכמנו.
‫תודה שקיבלת אותי, אידטן… בת אדם.
‫- דרך ההר המרכזית -
‫קאנה, תתעוררי, קאנה.
‫תראי, כבר בוקר, קאנה.
‫רק עוד קצת.
‫קדימה, אחת, שתיים, שלוש.
‫יש המון אור.
‫אנו מודים לך על ארוחה זו.
‫היי, שירו, קום.
‫סוף סוף ניצחתי. סוף סוף השגתי את הצב.
‫אמרתי, "קום!"
‫מה הבעיה? את כל הזמן ישנה.
‫בואו נזדרז. אין לנו זמן.
‫קדימה, תזדרז.
‫רק רגע, מה נכנס בך פתאום?
‫מה קרה?
‫הייתה לי הרגשה שמישהו צופה בנו.
‫אין פה כלום. אני גם לא חש שום אלים.
‫האם זה מקדש סואה טאישה?
‫כן.
‫יש אל שהוא הבן של אוקונינושי נו מיקוטו,
‫האל הגדול ביותר של איזומו.
‫הצ'יסו פה הוא חשוב במיוחד, ‫אז תהיי זהירה כשנקבל אותו.
‫בסדר.
‫- מקדש סואה -
‫סליחה?
‫לא.
‫החפץ הקדוש הוא מאחור.
‫מאחור?
‫תפני לשם ותציגי את עצמך בקול חזק.
‫האל סואה, הגעתי. אני קאנה.
‫את חושבת שהוא ישמע אותך ככה?
‫תצעקי חזק יותר.
‫הגעתי! אני קאנה!
‫חזק יותר.
‫כדי שייווצר הד עד אגם סואה.
‫האל של סואה!
‫אני קאנה!
‫רעידת אדמה?
‫לא… יכול להיות.
‫את זו הקוראת לי,
‫בת אדם זעירה?
‫מה, לעזאזל, את רוצה?
‫זו הפעם הראשונה שאני פוגש אותך, ‫אל הדרקון הנורא.
‫באנו לקבל צ'יסו בדרכנו אל איזומו.
‫האם היצור העוד יותר קטן הזה ‫הוא הארנב הלבן של אינאבה?
‫כי אם כן, אז היא בוודאי אידטן.
‫כן.
‫קדימה, תברכי אותו.
‫טוב.
‫אני קאנה הייאמה.
‫נעים מאוד.
‫אבל חשבתי שלא תבואו השנה.
‫כן, היו כל מיני עניינים.
‫אבל חשבנו שנצליח להגיע בזמן.
‫אף שזה פתאומי, נוכל לקבל קצת צ'יסו?
‫לא.
‫לא אתן לכם צ'יסו.
‫למה לא?
‫כי איחרנו?
‫בת אדם, ‫יש לך באמת מה שדרוש כדי להיות אידטן?
‫למה שלא תיתן מבט בקמע שעל ידה?
‫אני מתנהג בחוצפה ובגסות רוח.
‫מה שטיפשי זה שליח עלוב כמוך.
‫המשך הדרך לאיזומו ‫תהיה אפילו יותר בוגדנית וקשה.
‫את מוכנה לעבור את כל זה ‫ולבצע את המשימה שלך?
‫כמובן.
‫את מסריחה. את מסריחה משקרים.
‫את מסתירה משהו.
‫אל הדרקון!
‫אנא, תן לי את הצ'יסו שלך.
‫אגיע לאיזומו.
‫אני חייבת להמשיך.
‫בת אדם זעירה.
‫אם את אומרת דברים כאלה, ‫אעמיד במבחן את נחישותך.
‫בהמשך דרך זו יש מקדש שמים ששמו הוקוטו.
‫שם הכנתי את הצ'יסו.
‫עברי דרך מסלול סוער זה והגיעי להוקוטו.
‫בכל הכבוד הראוי, האם זה לא מבחן של אלוהות?
‫זה יהיה חסר אחריות עבור צאצאית, ‫ועוד אנושית.
‫שלא לדבר על ילדה.
‫שירו.
‫אם כך, אני מניח שזה תורי.
‫עוד סיבוך.
‫אני לא סתום כמו הילדה הזאת.
‫סתום?
‫אל הדרקון!
‫בוא נגיד שמי שיעבור את המבחן ‫ייחשב למוכן למשימה
‫ויקבל את הצ'יסו?
‫צאצא האל השד,
‫האם זו המשימה שאתה רוצה?
‫רק רגע!
‫בת אדם, אם את לא רוצה שזה יקרה,
‫תעשי את זה גם אם זה יעלה לך בחייך.
‫כלומר, אם הנחישות שלך אמיתית.
‫טוב.
‫אני עושה את זה.
‫קאנה!
‫תיזהרי!
‫אני לא יכול להסתכל!
‫לא חשוב מה, בסוף אראה את אימא.
‫הינה זה.
‫סליחה!
‫אותי אימנו אחרת.
‫יאשה!
‫המסלול!
‫את חייבת להזדרז, אחרת לא נגיע אל הצ'יסו.
‫אבל…
‫קאנה!
‫טפס. מהר!
‫למה את…
‫אני חייבת להמשיך.
‫זהירות!
‫קאנה!
‫אימא.
‫וואו. זה מקסים.
‫המבחן שלך הסתיים בכישלון.
‫כן.
‫אבל יש לי שאלה אחת אלייך, בת אדם זעירה,
‫למה את חייבת להגיע לאיזומו?
‫בשביל משתה האלים.
‫הסיבה האמיתית!
‫כי אני רוצה לפגוש את אימא שלי באיזומו.
‫תוכלי לפגוש את אימא שלך באיזומו?
‫כן.
‫אז למה ויתרת על זה כדי להציל חיים של שד?
‫כי אני לא רוצה לראות את זה.
‫אני לא רוצה לראות אף אחד נעלם.
‫אני מבין.
‫אפקיד את הצ'יסו בידייך.
‫למה?
‫כי גם אני ילד של אוקונינושי נו מיקוטו.
‫אלא שבגלל שבועה עתיקה
‫חתמתי על חוזה לשלם עבור קרקע זו.
‫- מקדש אוקונינושי -
‫ומאז, אני לא יכול לפגוש את הוריי.
‫לא לראות שוב את ההורים,
‫זו הרגשה שאני מבין היטב. זה כואב.
‫גם אם אנחנו לא יכולים להתראות, ‫הקשר לעולם לא ייפסק.
‫את חייבת להגיע לאיזומו בזמן ‫למפגש השידוכים.
‫כן.
‫קאנה!
‫את בסדר?
‫שירו!
‫אידטן.
‫הינה.
‫מה זה? ‫-זה הצ'יסו של האזור הזה.
‫תודה, אל הדרקון.
‫יהיו צרות אם לא תגיעו בזמן לפסטיבל.
‫מה יקרה אם לא נגיע בזמן?
‫אלי יאיורוזו ‫לא יוכלו להיות באיזומו כל אותו החודש.
‫כלומר…
‫חודש קאמיארי יהפוך להיות חודש קאנה.
‫מפגש השידוכים לא ייערך בשנה שלאחריה,
‫ומדינת האי הזאת תעבור זעזוע קשה.
‫לכי, אידטן!
‫הזדרזי!
‫דאגתי מאוד.
‫זה דרש המון אומץ.
‫מצטערת.
‫אבל בסוף הכול הסתדר.
‫היי, בת אדם!
‫יאשה.
‫למה הצלת אותי?
‫מה זאת אומרת "למה"?
‫השבט שלי מתעב את האידטן.
‫ואני גם מנסה לגנוב את התפקיד שלך.
‫לא יודעת, אבל…
‫אני יודעת שאילולא היית כאן, ‫היה לי הרבה יותר קשה לרוץ.
‫עד עכשיו היה לי די כיף לרוץ.
‫טוב, אנחנו זזים.
‫איזו מטומטמת!
‫בקצב הזה לעולם לא תגיעו לפסטיבל,
‫אז אלמד אותך איך רצים.
‫מה?
‫אז…
‫אמרתי שאלמד אותך איך רצים בדרך אל איזומו.
‫יאשה!
‫הוא מחפש כל תירוץ להסתלק.
‫בואו נזדרז,
‫השמש תשקע בקרוב.
‫קדימה, תזדרז!
‫היי, אל תמשכי.
‫יותר כמו זה.
‫- מקדש סוגה -
‫- מעיינות חמים צ'י נו יו -
‫אתם לא חייבים ללוות אותי החוצה. קדימה.
‫- מחוז שימאנה, יאסוגי סיטי, מאטסו -
‫עשיתם מרחק גדול.
‫זה היה מסע מעייף.
‫אבל קשה להאמין ‫שהילדה הקטנה הזאת היא אידטן.
‫כבר אין לכם כמעט זמן. תספיקו?
‫איתה, אין צורך לדאוג.
‫זה נכון. קאנה יכולה לעשות את זה.
‫באמת? טוב, אני סומך עליכם.
‫הצ'יסו האחרון הזה, מביא מזל מיוחד במינו.
‫תודה.
‫ותודה לך.
‫עכשיו אספנו את הצ'יסו.
‫סוף סוף. ‫-כן.
‫את לא לבד, את לא צריכה לעשות הכול בעצמך.
‫תשמרי על עצמך.
‫בסדר.
‫בואו נזוז.
‫כן. אם לא נגיע בזמן, ‫לא תהיה לזה כל משמעות.
‫המרחק עד איזומו קצר.
‫בואו נעשה הפסקה לפי הזינוק האחרון.
‫יש לנו עוד קצת זמן לפני שהפסטיבל מתחיל.
‫זה יפה. ‫זו הפעם הראשונה שאני רואה את הכוכבים ככה.
‫זה נהדר.
‫אני שמחה שבאתי.
‫עוד מעט זה ייגמר.
‫יאשה, אתה ער?
‫אני לא ישן.
‫תודה על קודם.
‫"קודם"?
‫על מה שאמרת לאביסו.
‫מה אמרתי?
‫אמרת שאיתי אין צורך לדאוג.
‫זה עשה אותי מאושרת איכשהו.
‫חשבתי שהתחלת להרגיש ככה בזכות המסע הזה.
‫כן, את קצת מזכירה לי את יאיוי.
‫מה זאת אומרת?
‫יש ביניכן דמיון.
‫הרצון לנצח, אי היכולת לוותר.
‫אנחנו בכלל לא דומות.
‫חשבתי שאני רוצה להיות כמו אימא שלי, ‫לרוץ כמוה,
‫אבל…
‫את עוד בסך הכול ילדה.
‫אתה טועה.
‫אילו יכולתי לרוץ מהר יותר, ‫כל זה לא היה קורה.
‫"כל זה"?
‫אימא שלי מתה בגללי.
‫אז בהתחלה רציתי לראות אותה,
‫אבל גם לא רציתי.
‫אבל ככל שאני לומדת יותר על התפקיד שהיה לה,
‫אני מקווה שאוכל לקחת את מקומה.
‫מעניין אם היא תראה אותי ‫אם אצליח לרוץ כל הדרך עד איזומו.
‫אהבתי לרוץ עם אימא שלי.
‫קדימה, את תישארי לבד.
‫חכי לי, אימא.
‫הייתי גאה באימא שלי.
‫תמיד רציתי לרוץ כמו אימא שלי יום אחד.
‫אבל…
‫אימא!
‫מה קרה, הכול בסדר?
‫אני הולכת לקרוא לאבא.
‫זה בסדר.
‫בסך הכול סחרחורת קטנה.
‫אימא, את לא חייבת לבוא למרתון מחר.
‫אל תדאגי.
‫את צריכה לקום מוקדם מחר. תחזרי למיטה.
‫קדימה, לא תוכלי לרוץ אם תהיה חסרה לך שינה.
‫אחרי הכול, את תגיעי למקום הראשון.
‫כן.
‫- מרתון בית הספר -
‫ידעתי. ידעתי שהיא לא בסדר.
‫אבל היא אמרה שאם אני אעשה כמיטב יכולתי, ‫גם היא תעשה כמיטב יכולתה.
‫קאנה!
‫את יכולה לעשות את זה!
‫היא הכריחה את עצמה לבוא לראות אותי.
‫אבל אני…
‫- תעודת כבוד - מרתון -
‫אימא.
‫אימ…
‫קאנה אמיצה מאוד. היא לא הזילה דמעה.
‫גם לבעל זה קשה.
‫שמעתי שהיא הייתה בעצם אמורה להישאר במיטה,
‫אבל היא בכל זאת הלכה למרתון.
‫מה? במזג אוויר כזה?
‫למה נתנו לה להתנהג בחוסר אחריות כזה?
‫מה את יודעת עליי ועל אימא שלי?
‫- מקדש יושיג'ימה -
‫זו אשמתי.
‫אימא מתה בגללי.
‫מה תעשי כשתראי את יאיוי?
‫אגיד לה את זה. אספר לה.
‫שאת מצטערת שלא יכולת לעזור לה?
‫גם את זה.
‫וגם אשאל אותה אם אני יכולה להפסיק לרוץ.
‫מה?
‫אין לי את הכישרון של אימא שלי.
‫אני חושבת שתמיד ידעתי את זה, ‫אבל לא הספקתי להגיד לה את זה.
‫לעולם לא אנצח וכשאני רצה, זה מכאיב.
‫רציתי להגיד לה את זה,
‫שזה לא בשבילי.
‫כמו שהאלים אומרים, זה לא הגורל שלי.
‫את רצינית? ‫-מה?
‫את באמת רוצה להפסיק לרוץ?
‫את יכול להגיד שזה באמת מה שאת רוצה?
‫לא הקדשת מאמץ עצום כדי לרוץ עד כאן?
‫את הולכת להפסיק לרוץ?
‫את אומרת שרצת כל הדרך עד כאן ‫רק כדי לעשות את זה?
‫ומלבד זה, מה עם הזמנים שבהם רצת עם יאיוי?
‫גם אז הרגשת שאת משקרת?
‫יאשה, אתה רץ מאז ילדותך?
‫מה? כן.
‫ההורים שלי הם מנהיגי שבט.
‫התאמנתי מדי יום ביומו. ‫מעולם לא עשיתי שום דבר אחר.
‫לא יכול להיות.
‫לא שמעת על אבותיי הקדומים?
‫כשהשבט שלי איבד את מעמדו כשבט אלים, ‫לא היה לו לאן ללכת.
‫היינו מסוכסכים עם האידטן במשך דורות,
‫אבל מעולם לא ניצחנו אותם.
‫אז בני השבט שלי רוצים שאנצח. ‫הם לוחצים עליי כל הזמן.
‫אם אצליח לנצח בת אידטן, אז…
‫אז?
‫כלום.
‫בסוף המסע הזה, ‫תצטרכי להתחרות איתי עוד פעם אחת.
‫בסדר.
‫לא אתן לך שום הנחות, כדאי שתהיי מוכנה.
‫גם אתה.
‫מילים גדולות מגיעות מהמטומטמת.
‫דרך אגב, איך את מתכננת למצוא את יאיוי?
‫בעצם, איך זה בכלל קשור למשימתך כבת אידטן?
‫אתה לא יודע?
‫באיזומו יש מקום שמוביל לעולם האחר.
‫מי אמר לך את זה?
‫שירו.
‫מה?
‫הבנתי.
‫טוב, יהיה כיף.
‫כן.
‫לכי לישון עכשיו.
‫אם תמשיכי לקשקש, לעולם לא תגיעי בזמן.
‫אתה צודק.
‫לילה טוב. ‫-כן.
‫קאנה.
‫אימא?
‫קאנה.
‫אימא?
‫קאנה.
‫אימא.
‫אימא!
‫אימא…
‫התגעגעתי אלייך מאוד, קאנה.
‫היי, קום.
‫מה קרה? ‫-קאנה איננה.
‫גם היא וגם הדלעת נעלמו.
‫מה קרה?
‫שירו ויאשה ודאי דואגים.
‫זה בסדר. אל תדאגי.
‫זה לא צריך להטריד אותך.
‫אבל מה עם המשימה שלי?
‫את תמיד התמדת בכל דבר.
‫תמיד דחפת את עצמך. ‫-על מה את מדברת?
‫בסך הכול רצית לראות אותי.
‫העמדת פנים שאת יוצאת למשימה מטעם אידטן ‫כדי להשיג מה שרצית.
‫לא?
‫עמוק בפנים, ‫לא באמת עניינה אותך המשימה, נכון?
‫זה בסדר.
‫את לא צריכה לחשוב על אחרים.
‫את לא צריכה לסבול את זה יותר, ‫את לא צריכה לדחוף את עצמך יותר.
‫זה בסדר לחשוב רק על עצמך.
‫כי ככה זה הרבה יותר קל.
‫אפשר להפסיק לרוץ? ‫-ברור שאפשר.
‫אם את לא רוצה לרוץ, את לא חייבת לרוץ.
‫את לא חייבת לסבול את זה.
‫מעתה ואילך, תוכלי לגור איתי כאן.
‫כן? באמת?
‫כן.
‫את יכולה לעשות מה שהכי רצית לעשות.
‫מה באמת הכי רצית לעשות?
‫ברצינות, איפה קאנה?
‫אני חושש שמישהו ישים אותה למטרה.
‫לא חשתי בשום אלים אחרים בסביבה.
‫כנראה החמצת משהו.
‫לא! למדתי על כל האלים,
‫אולי חוץ מכמה אלים חדשים ‫שלא היו קיימים קודם.
‫מאז טוקיו, קאנה תמיד פוחדת ממשהו.
‫היא אמרה שהיא חושבת שעוקבים אחרינו.
‫ואם היא לא סתם דמיינה את זה?
‫קאנה בסכנה. מהר!
‫- מרתון בית הספר -
‫קאנה!
‫את יכולה לעשות את זה!
‫אימא, עשיתי את זה!
‫מזל טוב, קאנה.
‫עכשיו בטוח שתבריאי.
‫כן.
‫אני יכולה לשאוב כוח גם ממך.
‫בגלל העבודה הקשה שלך ‫הדלעת נעשתה כבדה יותר.
‫כאן?
‫קאנה!
‫קאנה, תפקחי את העיניים.
‫מי אתם?
‫אוי, לא, היא איבדה את הזיכרון.
‫קאנה, אל תתני להם לבלבל אותך.
‫אימא!
‫תזכרי, יש לך משימה חשובה לבצע!
‫זה המקום שבו את צריכה להיות?
‫כן! תזכרי את האלים ‫שמסרו לידייך את הצ'יסו יקר הערך שלהם.
‫אביסו ואל הדרקון.
‫וגם אל הפרה.
‫שקט!
‫זה העולם של קאנה.
‫זה העולם האמיתי שקאנה ייחלה לו.
‫זה לא מקום שאתם יכולים לדרוך בו.
‫אל תתערבו. אני סוף סוף שוב עם אימא שלי.
‫אני מתכוונת להישאר עם אימא שלי לעד.
‫לא.
‫היאיוי שאני מכיר ‫לא הייתה עושה לעולם משהו שיסכן את בתה.
‫היא לעולם לא הייתה עושה משהו שיפגע בך.
‫קאנה, את צריכה להיות מסוגלת לזהות ‫שהיא מזויפת.
‫כן.
‫קאנה, את בסדר?
‫אני יודע!
‫זה מתחזה לאל!
‫מתחזה לאל? ‫-כן.
‫משהו שנולד בזמן הנוכחי ורצה להיעשות לאל.
‫אלים נולדים מיחסים בין בני אדם לטבע
‫וממעשים בין בני אדם.
‫אבל עכשיו הדברים האלה נשחקו
‫ועכשיו אנחנו מדירים ומקנאים באחרים.
‫עייפות, אי מודעות, ‫אדישות ורגשות אכזריים מושכים את זה.
‫הוא מנסה להיעשות אל אסון חדש ומודרני.
‫דבר חסר אמונה שכזה, הוא לא אל.
‫זה אפילו לא קיים.
‫אפשר להגיד שזה פשוט שום דבר.
‫מה, לעזאזל, הוא ניסה לעשות?
‫הוא כנראה עקב אחרי קאנה במסעה
‫והתכוון לגנוב את הדלעת ‫אחרי איסוף כל הצ'יסו.
‫הוא חשב שהוא יוכל להיעשות אל אמיתי ‫אם הוא יאכל את זה?
‫כן. זה לא לגמרי חריג
‫שכוח כזה טמון בתוך צ'יסו שהאלים מעניקים.
‫לגנוב את זה ואז לאכול את זה.
‫איזו תוכנית מעוררת רחמים.
‫כך או כך, אני שמח שהבסנו אותו.
‫לא, הוא לא נעלם. תראו.
‫אני חושב שכל עוד לבני האדם יש רגשות כאלה,
‫הדבר הזה ייוולד מחדש שוב ושוב.
‫זה חודר אל החללים הריקים ‫שלכל בני האדם יש בלב
‫ובבוא העת גורר אותם כלפי מטה.
‫בסופו של דבר, זה תלוי בבני האדם.
‫בכל אופן, אין לנו זמן לבזבז.
‫הדלעת בטוחה, בואי נסתלק מכאן, קאנה.
‫מה קרה, קאנה?
‫איפה אימא?
‫אז איפה אימא שלי?
‫שירו.
‫יאשה.
‫תגידו לי את האמת.
‫ידעתי את זה.
‫לא אוכל לראות אותה.
‫אני גמרתי!
‫לא אכפת לי מאיזומו.
‫קאנה.
‫איך, לדעתך, ירגישו האלים ‫שהפקידו בידייך את הצ'יסו?
‫לא מעניין אותי. אין לזה שום קשר אליי.
‫נכון.
‫יאשה, אתה צריך לבצע את המשימה. ‫זה מה שרצית, נכון?
‫חודש קאמיארי? חודש קאנה?
‫מפגשי שידוכים וכל זה.
‫מה זה חשוב?
‫מה זה בכלל גורל? אין בזה שום הגיון!
‫הגורל לא קשור. זה בכלל לא חשוב.
‫היו לי חיים רגילים נטולי בעיות לפני כל זה.
‫לכולם יש חיים רגילים. ‫הולכים לבית ספר, לומדים,
‫משחקים עם חברים, הולכים הביתה ‫לראות טלוויזיה, אוכלים ארוחת ערב.
‫זה בסדר גמור.
‫בשביל מה אני צריכה קשיים כאלה?
‫למה אני צריכה לרוץ בשביל אלים ‫שאפילו לא ידעתי שהם קיימים,
‫ושמעולם לא עזרו לי?
‫למה אני חייבת לעשות… ‫-תסתמי!
‫מה יש לך? תפסיקי לקטר.
‫את לא אוהבת לרוץ?
‫לכן את רצה כל הזמן?
‫את כמו יאיוי. את לא אוהבת לרוץ בטבע?
‫אל תגיד לי מי אני!
‫תפסיק לדבר אליי כאילו אתה מבין.
‫בבקשה, פשוט תניחו לי.
‫לפגוש אותך, שירו,
‫ולהיות במסע איתך, יאשה,
‫לא הייתה לזה שום משמעות.
‫תודה שהצלתם אותי.
‫אבל גם אם זה מזויף, שם רציתי להיות.
‫אם רק כך אוכל לראות את אימא, ‫אני מעדיפה להישאר שם לעד.
‫לריצה כבר אין שום משמעות בשבילי.
‫קאנה! ‫-היי.
‫מה את עושה?
‫- מקדש יושיג'ימה -
‫ועתה, עוד חדשות מהטייפון.
‫טייפון 22 שלא בעונתו, נע על הים…
‫הבנתי. לא שם?
‫…יגיע כנראה ליבשה… ‫-כן. תודה רבה.
‫אנחנו נמצאים במקום. הגשם מתחזק.
‫קאנה, לאן הלכת?
‫אני מצטער. אני לא מתאים להיות אבא.
‫קאנה!
‫בחייך, קאנה, היי.
‫קאנה! ‫-חבל על הזמן. בואי.
‫אבל…
‫אין מה לעשות. היא בת אדם.
‫היא הלחיצה את עצמה…
‫או בעצם אנחנו הפעלנו עליה לחץ…
‫חזק מדי.
‫בוא נלך. הכוח של אידטן כבר לא עובד.
‫תזדרז.
‫נפצעת. בשום אופן לא תוכל לרוץ ככה.
‫שתוק. תפסיק לצרוח עליי.
‫ילד אחד חשוב יותר מגורל השבט,
‫אף שהוא שד.
‫האבות הקדומים שלי
‫היו אלים פעם.
‫מעניין אם השעה כבר 19:00.
‫הפסטיבל עומד להתחיל.
‫לא שאכפת לי.
‫זה כואב.
‫קאנה.
‫אימא.
‫את בסדר?
‫כן.
‫את רוצה לעצור?
‫אני בסדר!
‫סליחה.
‫אז את יכולה להמשיך לרוץ?
‫כן. המרוץ עוד לא נגמר.
‫ואפילו לא כל כך השתדלתי.
‫את באמת שונאת להפסיד.
‫מעניין מאיפה ירשת את זה.
‫טוב.
‫קדימה.
‫למקומות!
‫היכון…
‫קאנה, בחייך.
‫קדימה, בסוף תישארי לבד.
‫"היי, תופסת, עקבי אחרי מחיאות הכפיים"
‫קדימה.
‫תראו מי מחייכת עכשיו.
‫זה כי אני…
‫אני אוהבת לרוץ.
‫תנצרי את ההרגשה הזאת.
‫טוב.
‫מה? חמנייה?
‫ככה את נראית כשאת צוחקת תוך כדי בכי.
‫נכון.
‫זו מי שאני אמורה להיות.
‫המרוץ עדיין לא נגמר.
‫וגם לא באמת ניסיתי.
‫אני צריכה לזוז.
‫אם אמשיך ככה אפתח טינה לזה.
‫אני רוצה להאמין במה שאני אוהבת.
‫היי, שירו, זה לא חוף אינאסה?
‫כן, אבל נראה שהטקס נגמר.
‫לעזאזל, עשינו את כל הדרך הזאת.
‫אם נמסור את זה ישירות ‫במקדש איזומו טאיישה, עוד נוכל…
‫יאשה!
‫יש המון דם.
‫זו רק שריטה.
‫היי!
‫אני אעשה את זה.
‫קאנה! ‫-קאנה.
‫שירו. יאשה.
‫אתם שומעים אותי?
‫כן. קאנה, את יכולה… ‫-לא, היא לא יכולה לראות אותנו.
‫אבל למה?
‫אני לא יודעת. ‫אבל שמעתי את הפעמון שלך מצלצל.
‫קשרת אותו בחזרה למקומו.
‫אבל אני לא יכול לראות את שניכם.
‫לא נראה שנשאר לנו כוח לשנות את מהלך הזמן.
‫קאנה?
‫האמת היא שאני לא ממש מבינה ‫את משימת האידטן או הפסטיבל.
‫אני גם לא קולטת את האלים או את השדכנים.
‫אבל אני רוצה לרוץ.
‫אני רוצה לרוץ כל הדרך עד הסוף.
‫אז תשאירו את זה בידיי… שוב.
‫לעזאזל! שוב הפסדתי.
‫אתה לא צריך להתאכזב כל כך. ‫זה חוזר על עצמו בכל שנה.
‫תסתמי.
‫כן, יאשה, הייתה לי בת.
‫לאידטן כמוך יש בת?
‫כן. יש לי בת.
‫והענקתי לה שם.
‫אף שאני צאצאית של אידטן, אני גם אנושית.
‫- מקליט -
‫אני כבר לא יכולה לסבול את זה! ‫-הדם שלי זורם בעורקי הילדה הזאת.
‫נעים מאוד. אני אבא שלך.
‫היא תפסה את האצבע שלי. קאנה.
‫אני רוצה שהיא תוכל לעצב את הגורל שלה ‫בעזרת הכוח שלה עצמה
‫ולא משום שיש לה או אין לה את כוח האלים.
‫קאנה!
‫זה מדהים.
‫אבא!
‫זה מדהים!
‫קאנה עשתה את זה!
‫את מגזימה.
‫ואז מה?
‫אז הענקתי לה את השם. "קאנה".
‫הבנתי.
‫עכשיו אני מבין, יאיוי.
‫יכול להיות שזה לא נורא ‫להפקיד את זה בידי בת אדם.
‫היי, אין זמן, קאנה!
‫טוב, אני הולכת.
‫קדימה, קאנה! ‫-רוצי!
‫אנחנו סומכים עלייך!
‫רגע, את לא יכולה לעמוד שם.
‫את לא יכולה לעבור כאן. ‫-לא יכול להיות.
‫חכי! היי, את!
‫- מקדש איזומו טאיישה -
‫שלום, הבאתי את זה.
‫זה משתה האלים.
‫שלום?
‫סליחה.
‫לא הגעתי בזמן.
‫קאנה! עשית את זה!
‫אבל בכל זאת מטומטמת.
‫שירו. גם יאשה. זה מותר?
‫קיבלנו רשות מיוחדת מאוקונינושי.
‫נהדר.
‫זה באמת נהדר.
‫זה לא אזור הנוחות שלי כאן.
‫אבל האמת היא שזה מוצא חן בעיניך.
‫קאנה, תביאי את הצ'יסו הנה.
‫משתה הקאמיארי מתחיל!
‫- מקדש איזומו טאיישה -
‫אידטן. לא, קאנה.
‫תודה שרצת מרחק רב כל כך.
‫את יכולה לנוח כאן ככל שתרצי.
‫תודה.
‫אבל אלך הביתה.
‫אבא שלי ודאי דואג.
‫אוקונינושי, אני יודע שבקשתי לא ראויה…
‫שירו? ‫-מה הוא עושה?
‫אבל איכשהו, בעזרת כוח השידוכים שלך,
‫תוכל לאפשר לקאנה לפגוש את אימה יאיוי?
‫אני מבין בהחלט שזו בקשה אנוכית מאוד.
‫אני גם יודע שהעולם שלנו שונה מהעולם האחר.
‫אבל קאנה ביצעה את משימתה למרות גילה הצעיר
‫ואני מוכן לשאת בכל עונש.
‫בבקשה, איכשהו.
‫כחריג מכל חריג.
‫הגורל הוא כמו קשר שמחבר מקור לתוצאה.
‫אנחנו לא יוצרים גורלות. אנחנו מחברים אותם.
‫בני האדם יוצרים את הסיבות ואת התוצאות.
‫כל בני האדם פועלים, יוצרים את הסיבות,
‫ואז נושאים בהשלכות.
‫זה בסדר, שירו.
‫אני מרגישה כאילו באמת ראיתי אותה.
‫המסע הזה היה הזדמנות להכיר כראוי את אימי.
‫ובנוסף,
‫גם את עצמי.
‫ובנוסף?
‫וגם, כמובן, את שניכם.
‫זה כואב.
‫יאשה, אתה בוכה? ‫-הוא בוכה.
‫לא נכון.
‫אני יוצאת.
‫- בוקר טוב. יוצאת לריצה. ‫ארוחת הבוקר חשובה. קאנה -
‫טוב. קדימה.
‫ברצינות. כושר ירוד, כרגיל.
‫ובכל זאת היא ניצחה אותך.
‫מה זה? מעולם לא!
‫המרוץ עוד לא התחיל.
‫כן.
‫תרגום כתוביות: עליזה פרידמן